G4 C. J. SUNDEVALL, 



Cppnings vidd kan dock variera fran 7, ftnda till 10 inilliinotcr. Vid vanligt uttal af a 

 Oppnas den blott 5 inillim. och vid e saint i, 4 millimeter. Likvist fa dessa matt ej tagas 

 sasom nOdvandiga gradationer, ty genom andra combinationer af muskelverksaniheten, 

 hvilku det ej vurit mig mojligt att utreda, kan jag sjelf uttala rent i med 10 milliin. Opp- 

 ning af underkilken, och rent a med en Oppning af 30 inillim., soin 8r den stOrsta jag 

 fOrmar astadkomma. liokstafsljuden muste noggrannt studeras af manga personer iniian 

 det vflsentliga for deras uttal blir fullt utredt. 



.4-ljudet har ett ganska stort omfang, sa att mangen tycker sig deririom urskilja 

 flora gradationer, for hvilka det dock ej varit mig mojligt att finna motsvarande, nOdvan- 

 diga forandringar i mekanisinen; t. ex. i de bad a a-ljuden uti ordet: tala, sarnt i orden: 

 al, qval, kal, slaf, dag, bra; brant, all, att, ban, kan, falla. Vi maste dock anse alia 

 ili >sa a sfisom ett ocb samma ljud, langt och kort, forestaldt af en och samma bokstaf. 

 Detsamuui forekommer, med lika variationer, i tyskan, t. ex.: aber, sagen, vater, afte, alle, 

 fallen. I engoLskan forekommer det mera sallan och blott langt, hufvudsakligen framfor 

 9-, t. ex.: tar, star, are, far. - - I fransyskan uttryckes det Omsom med a och e: pale, 

 male, inal, bal; sang, sens, sentir; chant, champ, gens; en, an; femme, farneux. 



5. A-classen slutar med ett ofvergangsljud till nasta class, som uttalas sasom a, 

 men med starkare neddragning af luftrOrshufvudet och nagon sammandragning af tungan, 

 sa att dennas spets aflagsnas fran framtanderna; men tungan forblifver likvftl temligen 

 slapp och rnunOppningen ar lika ined den for rent a. Detta a tillhorer hufvudsakligen 

 engelskan, t. ex. uti: all, call, small, false, war, warble. I svenska, tyska och fran- 

 syska forekoinmer dot icke, oin ej nagon gang sasorn ett felaktigt uttal hos vissa per- 

 soner, och da ofta nog i den tyska diphthongen au, sasom i: lauf, auf, haus. 



3:o De LABIAL A vocalerna eller och ZJ-elassen, utmarka sig genom en stark 

 sammandragning af tungans muskier, sarut genom den hopdragning af munoppningen till 

 ringa vidd, hvarmed de fiesta uttalas. De tre sista, som Tiro de typiska i classen, uttalas 

 med samma stallning af liipparne som consonanten w, hvilket utan tvifvel varit anledningen 

 till begagnandet af samma bokstafstecken (u) for bade vocal och consonant. Genom liipparnes 

 starka sammandragning ha-minas ljudet vid den tranga Oppningen, sa att det tyckes vara 

 bildadt der, hvarfore dessa vocaler verkligen aro labiala. Liksom de af forsta classen, 

 aro dessa tydligt articuleradc och kunna vida battre definieras, an de af de tva Ofriga 

 classerna. 



1. Det Oppna ljudet af o gransar belt nara intill det sista af forra classen, men 

 skiljer sig derifran genom en nagot starkare sammandragning af tungan, hvarigenom deri 

 gOres kortare och nagot styf, saint genom nagon, ehuru obetydlig, forminskning af liip- 

 parnes Oppning. Likvill kan ilnnu detta ljudet frarnbringas pa flora olika sJltt och med 

 aldeles slapp tunga. Hit hOra vocalljuden uti orden: kol, konung, porla, lofva, vard, 

 hard; saint af de fiesta kortu o och a: boll, kom, ofta, orre, oin, kort, gosse, alder, atta, 

 angra, sang. I tyskan har kort o alltid detta ljud, t. ex. komrnen, doch, folgen, tonne, 

 gold, voll. I engelskan hores det uti: corn, reform, tory, broad; hot, oil, olive, forest; 



i 



