OM PHONETISKA BOKSTAFVER. 57 



Cl. 11. GUTTURALES (Strupljud. Faucales*) LEPS.) uttalas i sjelfva strupen, 

 nemligen omcdelbarligcn i luftrOrs-springan (rirna glottidis) och aro saledes de enda for 

 hvilka narnnet "gutturales" egentligen passar. De aro de minst articulerade af alia conso- 

 nantljud, men maste dock anses for sadana, da de liksom alia andra consonanter, galla i 

 spraket sasom bihang till en vocal. De hOra till de stumma consorianterna (mutae), hvilka 

 icke kunna intoneras, eller uttalas ljudande tillhopa med ett vocalljud, utan kunna endast 

 forega eller folja efter vocalen. 



a) Ett par af dessa bokstafver tyckas uteslutande tillhOra de semitiska spraken, nem- 

 ligen de som aro kanda sasom aleph (N) och ain (j?) i hebraiskan. Den forra, aleph 

 (arab. elif), har otvifvelaktigt tillika betecknat vocalen a, och varit forebilden for grekernas 

 alpha och latinarnes A. Sasom consonant har denna bokstaf ett ganska eget Ijud. Enligt 

 LEPSII definition, den enda rigtigt tydliga som jag kanner, bestar detta allenast uti den 

 lilla small, eller det Ijud, som hOres da man oppnar ljud-springan. Han beskrifver det sa- 

 lunda, att det hOres mellan tva, pa livarandra foljande, men sarskildt uttalade vocaler, t. 

 ex. no "order; see'adler; se' efter; eller nast fore en vocal som efter nagot uppehall 

 foljer pa en consonant, t. ex. mein'eid; mal'arme; fish 'art; min'andel; men da dessa 

 ord lasas tillhopa, sasom: meineid, fishart o. s. v. hores ej aleph-ljudet. - - Ganska tydligt 

 hores det da man ljudlost, eller hviskande, uttalar vocaler nagot litet atskilde, sa, att man 

 mellan hvardera afbryter den svaga luftstrom med hvilken de uttalas (d. v. s. tillsluter 

 ljud-springan); t. ex. h; 5 a; 'e; 5 i; 'o; 3 u. LEPSIUS anser detta Ijud vara Grekernes spiritus 

 lenis, hvarfore han for detsarnma antager dess tecken ('). Jag anser rnig b5ra folja detta 

 bruk, som i alia handelser ar antagligt, afven ifall man skulle anse spiritus lenis hafva 

 varit olika med aleph och besta uti den latta luftstrSm, som ar nodvandig for uttalet af 

 livarje vocalljud, till skillnad fran den starkare luftstrOm, som maste tillkomma for att 

 bilda /t-ljudet, och som vi veta kallades spiritus asper**). 



Det motsvarande, starkare ljudet (ain) skall, enligt LEPSIUS, uttalas pa samma satt, 

 men starkare. "Det ar en full consonant, som foregar vocalen". NORBERG liknar ain vid 

 latet af en kalf. Det af LEPSIUS foreslagna tecknet ar en fordubbling af det forra (se 

 Tab. I och III). 



b) Aspirationes (h-ljud), besta blott uti en fran brostet utandad luftstrom, som 

 ar starkare an den, hvilken anvandes for uttalet af stafvelsens vocalljud. Denna starkare 

 luftstrom hOres tydligt, sasom ett h, fran luftrors-springan och ljuder fore eller efter vo- 

 calen, men kan icke intoneras. 



Den svaga forrnen af detta Ijud ar det vanliga h, som finnes i de fiesta sprak. Men. 

 dess bruk ar forloradt i somliga, t. ex. fransyskan, roslagsdialecten uti Stockholms Ian 

 m. fl. Detta Ijud har sitt allrnant antagna bokstafstecken (K), men kan afven skrifvas 

 med den grekiska spiritus asper [ c ] ***). 



Det starka hithOrande ljudet larer vara det hebraiska cheth (n), arabiskans hha; det 

 ar ett h, som med haftighet utstotes. LEPSIUS foreslar att skrifva det med ett h, som 



') Om namnet se forut, noten vid cl. 6, Mediopalatinae. 

 ") Dot foreslagna tecknet (') liknar apostroph-tecknet, sora icke kan umbaras, hvarfore de bora atskiljas der- 



igenom, att det forra skril'ves storre och lagre ned an det seduare. 

 *") Naranet "spiritus asper" skulle kunna loranleda gissningen, att /i-ljudet fordora varit starkare uttaladt an nu; 



men sannolikare ar, att namnet "asper" pa detta stiille ar hiirledt fran adspirare. 



h. Vet. Ak.i.I. lundl., 1. O 



