56 C. J. SUNDEVALL, 



har blott en liten svllngning frainfOr framtilnderna , men aldeles utan en sadan dallring 

 soiu ar egen for r-ljuden. Dct fOreslagna tecknet forestaller en sainiiuuisiittning af I och r. 



Cl. 10. TREMUUE (Darr-ljud; r-ljud eller skorr-ljud). Dessa fnuubringas derige- 

 noiu, att en svag luftstrom franiprassas inellan goinhvalfvet och tungan, sa att den for- 

 orsukar en dallrande rOrelse, uti hvilken tungans egen inuskelverksamhet ej bar nagon del. 

 Tre sadana ljud kunna urskiljas. Hvart och ett af dem kan uttalas med ganska olika 

 grad af styrka eller uthallighet, men utan att dervid underga en sadan forilndring, att 

 olika bokstafstecken behofva antagas for de starkare och svagare ljuden. 



a) Det dental a r, uttalas med tungspetsen, som far dallra mot framtandernas rot 

 elk-r tandkott. Ett rent ljud kan uppkornma af blott en enda oscillation, men dertill for- 

 dras vana fran barndomen; den mindre ofvade kan ej utsaga det rent utan att lata flera 

 oscillationer ljuda och i allmilnhet torde detta ljudet hora till de aldra svaraste att lara 

 sig ledigt och otvunget uttala utan att man ar vand dervid fran den spadare aldern. I de 

 uppsvenska dialecterna och i OstergOthland ar det ensarnt brukligt och det anses tillhora 

 det bildade svenska spraket, ehuru det ar omdjligt for mangen bland det sydligaste Sve- 

 riges invanare att lara. Jag har tyckt mig hora detta r bland de arbetande classerna i 

 Tyskland och Frankrike, men har saknat tillfalle att narmare lara kanna fOrhallandet ; de 

 bildade classerna i dessa kinder tyckas mig hafva till storre delen bortlagt det. For 

 detta, som onekligen ar det renaste af r-ljuden, har jag bibehallit den vanliga bokstafven. 

 l>a man ej har for afsigt att skilja inellan de olika r-ljuden, kan den alltid bibehallas; ty 

 nap[)ligen larer inera an ett j-ljud fftrekomma i hvarje dialect. 



b) Det palatina ?--ljudet bestar uti en vibration af tungans platta, 6fre yta mot 

 gomhvalfvets hOgre del. Detta har synts mig vara det vanliga r uti en stor del af gOtha 

 rike saint bland de bildade classerna i Tyskland och Frankrike. Mojligtvis ar det clock 

 snarare en vekare form af foljande r-ljud, som begagrias uti det ena eller andra af dessa 

 lander. Pa sednare stilllet uttalas det ganska lent och i England synes det vara pa viigen 

 att aldeles forsvinna. For att beteckna detta ljudet har jag anvandt ett bokstafstecken. 

 som ar ganska ofta brukligt i skrift, i stallet for det vanliga r. Sasom en hjelp for min- 

 net kan man forestalla sig att den vid bokstafvens ofre Jinda sittande tillsatsen utmarker 

 vibrationen hOgt upp i goinhvalfvet. 



c) Det postpalatina r-ljudet, uttalas mellan gomseglet och tungroten, hvarvid det 

 iir den forra delen, som forsilttes i vibration af den framtrangda luften, emedan den ar 

 den mjukaste af de tva. Detta r iir det enda brukliga bland allmogeri i Skane. Dess 

 bruk benamnes i Ofre Sverige: egentlig eller djup skorrning; bruket af det nastforegaende 

 anses for en "lindrigare, eller foga miirkbar skorrning". Pa flera stallen i Tyskland och 

 Frankrike har jag hort denna djupare skorrning, men da jag forsuminat att uppteckna 

 dessa iakttagelser kan jag nu ej narmare redogOra derfore. Det foreslagna bokstafstecknet 

 5r en annan i skrift ofta forekommande form af r, hvars nedtill anbragta vinkel kan anses 

 forestalla det djupa uttalet. 



Cl. 



