54 C. J. SUNDEVALL, 



t. t \. i: s*e, skjn, skikke, skude, skudt (i stilllet for de svenska: sju, skun, skicka, 

 skjuta, som alia uttulas ined scA-ljudet). Afven dalspraket, som anses vara den fran forn- 

 tuk'ii bast bibehallna af vara dialecter, begagnar ej detta ljud; t. ex. siu, siuk i stallet fur 

 de ny-svcnska ined scAa-ljudet uttalade: sju, sjuk. Ej heller tyckes detta hafva funnits 

 i den gamla grekiskan och i latinen; men Sanskrit och de semitiska spraken hafva cgna 

 bokstafver for detsamma. (SWt-ljudet kan modifieras pa flera olika slltt, utan att deraf 

 lictydligen forandras. Saledes uttalas det understundom rued tungspctsen bojd iinda upp i 

 hogsta delen af gonihvalfvet, hvilket liirer vara grunden dertill, att det af sanskrit-gnim- 

 nuitiri riikims till nmrddhiinja (vara supradentales); men det beror pa inunOppningens vidd 

 huruvida Ijudet deraf forandras eller ej; en egen bokstaf behofver saledes ej antagas der- 

 for. Det kan afven uttalas rned platt tungspets, da nemligen det concava stallet, mot 

 hvilket luftstrommen ljuder, bildas langre bakat, pa tungan. 



Det svaga sch-ljudet anvilndes icke i svenska och tyska, men forekommer i engel- 

 skan i orden: vision, measure, treasure; i fransyskan skrifves det vanligen med j, sa- 

 soin i: je, jambe, jarnais, joindre. Uti ryska spraket har det sin egen bokstaf (schivetje). 

 Det fortjenar anmarkas, att sch-ljuden tyckas Ofverfloda i de slaviska spraken, der de ock 

 finnas forbundna med t eller fordubblade till sarnmansattningar, som aro svtira att Uira for 

 andra nationer; t. ex. tscherf (insekt); stsclmstlivyi (lycklig); zastschistschatsja (forsvara sig). 



Anm. Till de fOregaende slagen af s-ljud har jag pa, Tab. I fogat ett tredje, 

 "det infradentala", hvilka uttalas med tungspetsen stOdd mot undre framtanderna, oeh som 

 allenast ar mig bekant sasom ett fel, hos de personer som hafva ett "laspande" uttal (so- 

 nus blsesus). Luftstrommen utgar har Sfver tungspetsen och rumniet i nmncaviteten maste 

 nodviindigt goras temligen trangt; det tyckes saledes mera hora till de perspirerade pala- 

 tinljuden, an till s-ljuden. Jag maste at andra ofverlemna att bedonnna huruvida det 

 verkligen skiljer sig fran de perspirerade totipalatin-ljuden, sadane som dessa lata uti 

 arabiskan. Pa Tab. Ill aro de utelemnade. 



Cl. 9. "LINGUALES (Tungljud, Mjud). Ifall det, nastan for alia slags bokstafver 

 missbrukade namnet "linguales" skall bibehallas for nilgon class af consonanter, sa rnaste 

 det vara for denna, som innefattar temligen manga ljud, hvilkas frambringande ensamt 

 beror pa en egen muskelr5relse uti sjelfva tungan, och som annars saknar namn. De hit- 

 hOrande consonanterna aro visserligen "Iiqvida3", men detta namn kan ej anvandas har, 

 emedan manga andra finnas som afven aro liqvidaj (hvarom, se forut sid. 43). 



a) De egentliga Mjuden bildas derigenom att Ijudet far utstromrna ofver tungans 

 sidokanter, under det att dessa framtill lagga sig tatt intill gomhvalfvets sidor. Tungan 

 hallos rnidt i munnen, aflagsnad fran gomhvalfvet och med spetsen stOdd mot framtandernas 

 tandkott eller rot. Detta stod for tungspetsen tjenar till att gifva behOrig sakerhet at r5- 

 p-U-n i tungans kant, men bidrager fSr Ofrigt icke till ljudets frambringande. Det ar sa- 

 ledes utan skal som / blifvit rfiknadt till de dentala consonanterna; det har med dem blott 

 en yttrc likhet, hvarom vi hafva talat forut. 



Det i alia sprak vanliga, rena I, som uttalas blott rncd frarnsta delen af tungans 

 sidokanter, narmast spetsen, kan anses for en lenare form af dessa ljud, t. ex. Sv. tala, 

 lat, val, vill; T.: leben, fall, geld; Fr.: la, aller, seul; E.: (let, leave, all)? 



