OM PHONETISKA BOKSTAFVEB. 51 



a) Det nasal a ljudet ar det, som skrifves ng, och som n far framfor andra palatiner 

 (k, x), t ex. uti: mangen, lang, tang, ingen; anka, tanka. Om uttalet af ng i det forsta 

 af dessa orden (mangen), jemfores med det uti: man-gard, sa finner man skillnaden tyd- 

 ligt. Det efterfoljes ej af ett g, hvilket annu tydligare markes uti de tva foljande orden 

 (lang, tang), utan g ar tillsatt allenast for att tillhopa med n uttrycka detta ljudet. Der- 

 emot hOres ett tydligt k uti de tva sista orden (anka, tanka) efter det nasala ljudet, som 

 har ar helt olika med det rena n uti ordet: ankomma. - I grekiskan uttryckes sarnma 

 ljud med Y framfor de 5friga palatinerna, sasom: eyyvg, eyxag, eyxelvg. Uti tyskan ar 

 det vanligt: eng, lang, denken, mancher. Afvensa i engelskan: think, wing, strong, 

 hanged, winged. I fransyskan ersattes det oftast af det motsvarande ljudet i nasta class. 



/>) De clusila aro de vanliga, harda ljuden af k (eller c} och g, som finnas i alia 

 sprak. T. ex. k eller c uti Sv.: kan, kom, klo, kry, tak, ack; T.: kahn, kennen, kiste, 

 kunst, kleben; E.: take, cake, curved, cloud; Fr.: car, comrne, clef, bee; It: ca- 

 vallo, crudele, che, fuochi. [Att k i vissa sprak, sasom i svenskan, far ett helt annat 

 ljud framfor de s. k. mjuka vocalerna, nemligen det motsvarande praepalatina, anfordes i 

 forra classens beskrifning. I italienskan , som ej begagnar tecknet k, lases c framfor samma 

 vocaler sasom tsch, t. ex. cento, cicala, Cicerone. Dessa sednare ljud aro sannolikt upp- 

 komna genom forandring af ett ursprurigligt Mjud], 



Bokstafven g ar till ljudet nastan liksa, foranderlig som k, sasom synes af det, som 

 derom anfordes vid forra classen. Hard, eller horande till derma classen ar den uti Sv.: 

 gala, god, guld, ga, svag, mage, glad; T.: gasse, gelb, geben, gitter, gold, gut, gra- 

 ben, berg; E.: garden, gain, give, go, beg; Fr.: garder, gobelin, guerre, gueule, 

 guitarre, vogue, vigeur; It: gabbia, gusto, grido, preghi, gherbino. 



c) De perspirerade ljuden. Det starka ar det tyska ch, uti machen, doch, auch, 

 machtig. Det ar otvifvelaktigt detsamma som utmarktes af det grekiska /, t. ex.: ^v, 

 X, io%vs, hvarfore det kan betecknas med denna bokstaf. Det ar ett k, som uttalas 

 utan att tungan far sluta tatt intill gomhvalfvet I svenskan, engelskan och fransyskan 

 saknas det fullkomligt 



Det svaga ljudet ar for mig blott bekant uti det danska och hOgtyska g finale, t. 

 ex.: D. dag, sag, sager; T.: mag, sagen, wagte, trug. Efter en kort vocal uttalas 

 dock g i tyskan vida starkare, eller sasom *, (t. ex. weg, sagte). Det foreslagna tecknet 

 ar en forandring af x. 



Cl. 7. POSTPALATIJSLE (bakre gombokstafver) uttalas med tungans bakre del 

 mot den mjuka, bakre delen af gomhvalfvet, eller det s. k. gomseglet (velum palatinum). 

 De likna ganska nara ljuden af forra classen, men skilja sig dock tydligen genom en egen 

 klang, till folje af uttalet langre bakat De utgora nasta steget till de gutturala, men 

 utan att ratteligen kunna fa detta namn (jemf. noten till forra classen). Bokstafsteck- 

 nen aro, utom k, desamma som i foregaende class, men med det neddragna streket rakt 

 eller ofverstruket af ett tvar-strek, efter foredSmet af det handskrifna q, hvilket bokstafs- 

 tecken har ingar i stallet for k. 



alia tillhora den umlerordnade classen "Mediopalatinse". De ljud som tillhora nasta class, "Postpalatinre", 

 men som icke hittills varit skilda frun de egentliga palatinerna, uttalas langt tillbaka i munnen, hvarfore man 

 i dagligt tal pliigar saga att de uttalas i halsen, och dessa torde hafva foranledt anvandandet af uamnet "gut- 

 turales" till och med for dem, som uttalas midt i munnen. 



