50 C. J. SUNDEVALL, 



hallit sig oforandradt till form och ljud i svenskan, t. ex. i orden: ja, ju, jemn, bjellra, 

 tjugu, boja, mojlig, stoj, nej. Liksa i danskan och tyskan, der likval afven i eller y 

 ofta begagnas for samraa ljud, t ex.: jeg, oine, vei; ja, jeder, mein, nein, bey, Mayn; 

 beugen, hauser (las bojgen, hojser). I engelskan och fransyskan, der j fatt andra bety- 

 delser, atergifves detta ljudet vanligen med y, eller afven med i, sasom: yard, yellow, yet, 

 you, (by, try, I, mine: las baj, traj etc.); payer, rayon, moyen; bien, fierte. Teck- 

 net j galler i engelskan for ett narslagtadt ljud, som nyss afliandlades under den svaga 

 clusila bokstafven af denna class. I fransyskan lases det sasom svagt sch (jamais, sujet). 

 Till folje af denna Ijudforvaxling i dessa tva sprak hafva ELLIS och LEPSIUS saint flera 

 som arbetat med phonetisk skrift, alldeles forkastat bokstafven j och i dess stalle antagit 

 y sasom tecken for detta ljud. Fsr att ej nu fororsaka oreda foljer jag bar samma sed, 

 och hanvisar blott till det som derom anfores ofvan (sid. 33), saint langre fram vid vo- 

 calen y*). 



Det gemensamma kannetecknet for de af mig antagna bokstafvcrna af denna classen 

 ar: att de icke aro utdragne uppat, men val under raden, med bojning bakat, utan Ogla, 

 men med trubbig anda, sasom vanligen j och y plaga vara bildade i tryckstil (se tab. I 

 och III). Sasom clusil, stark bokstaf bar jag foreslagit ett j, som ar bojdt midtpa, till 

 nagon likhet med tj, for att antyda, att afven ljudet har nagon likhet dermed. Den 

 svaga bokstafven ar annu nagot mera bojd, till likhet med ett g. Af de perspirerade 

 ar den starka ett omvandt x (se tab.), hvarigenom den krokta, nedstigande andan far 

 samma utseende som hos de Ofriga af classen; den svaga ar ett y, hvilket dock, sasom 

 nyss aniiuirktes, star i stallet for y. 



Cl. 6. MEDIOPALATIN^E (egentliga gombokstafver; Gutturales Germ.**)) uttalas 

 med mellersta delen (dock bakom midten) af tungan mot bakre halften af den luirda 

 gomen, t ex. g, k. 



") I Sanskrit, och annu i Bengali, forekomma alia de fern till denna classen horande ljudeii och hafva egna 

 bokstiifver (se tab. I och III). Om det nasala ljudet hafva vi redan talat. Do biida clusila tiro ganska 

 vanliga t. ex. i foljandc sanskrit-ord (der ch lases p& engelskt satt, sSsoin k i sv. ordet kiir, och j forestaller 

 det svaga, clusila ljudet, sasom g i sv. orden gifva, gora): vacAan (tal), c/mit (tiinka); ni/an (Furste), jana 

 (man), jam (qvinna). Afvensa i beugaliska orden: cAill (glada, milvus) och ra/a (Furste). Dessa biula ljud 

 atergifvas temligen allmaut med tsch och dscfi, s8 att t. ex. de b&da sista orden pliiga stafvas: tschill och 

 radscha. Men att dessa skrifsiitt aro origtiga for bengalispriikct kan jag at' egeu erfarenhet bekraf'ta; 

 att de aro lika origtiga for Sanskrit synes tydligt af detta spraks alphabet, som har egeu bokstaf for *c/j- 

 Ijudet, samt af dcss reguliert phonetiska skrifsiitt. De hafva tydligen uppkommit af de biida , nyss forut (un- 

 der de clusila ljuden af denna class) omtalade uppgifterna i WALKERS Pronouncing Dictionary, der det engelska 

 ch (iifven i borjau af stafvelser) forklaras med tch (T. tsch), och j med d:h. Emedan de bada enkla, clusila 

 ljuden, sfisoni nyss anmiirktes, saknas i hogtyskan, och sSledes varit fb'ga bekanta for tyska sprakforskare, sii 

 hafva dessa varit sS rayckct mera beniigna att antaga denna forklaring for fullt rigtig och att fltorgifva 

 de bida engelska ljuden, samt iifven de indiska, med tsch och dsch. Af de perspirerade ljuden har det 

 svaga, vart j (y cons.) alltid varit rigtigt erkandt. -- Det starka (ch i T. ich, mich) miiste tillhora det forsta 

 -tecknet i Sanskrit, sfivida nemligen BOPPS asigt, att rangcra denna bokstaf tillhopa med de ofriga prxpala- 

 tinerna (BOPPS "Palatinoe") iir rigtig. Jag kanner ej huruvida denna sammaiistiillning ar grundad pS indiska 

 uppgifter, men dess rigtighet tyckes bevisas genom sprSkets noga iakt.tagna viilljudslayar. 



") Denna class liar af nyare, serdeles tyska grammatici blifvit kallad: "gutturales" ("kehllaute" stnipljud), 

 hvilket iiiiiini friin aldre tider tillhorer helt andra bokstiifver, som verkligen uttalas i strupen (guttur), nem- 

 ligen vir li:te class. De som hora hit, uttalas deremot icke i strupcn, utan i gomhvalfvet, hvarfore deras 

 gamla och ra'tta namu ar "Palatinae". Intet skiil finncB att gora detta namnbyte, genom hvilket origtiga 

 begrepp uppkomma, hvaremot bflda namnen aro rigtiga d& de bibehfillas i sin gamla betydelse. Men namnct 

 "Palatinte" tillkommer nu ett vida storre antal, an de fordom kiinda, soin blott voro g, k och x oc h som 



