4t> C. J. KUXDEVALL, 



II. Tungspetsbokstafver (Acroglossae) 



uttalas int'd tungspetsen mot framtii ink-run eller framdelen af gomhvalfvet, t. ex. d, t. 



Anm. Det egna uti dessa bokst&fvers uttal bestar deruti, att de uttalas me! Ian 

 muncavitetens ofre del och sjelfva tungspetsen, som dervid gores hard och orOrlig, hvar- 

 fore dun, sasom forut blifvit ointaladt, kan ersattas af en friimmande kropp. 



Det liar ej varit inig mojligt att af latinska spraket bilda ett passande nuinri for 

 dem; det ofvan foreslagna, sora Sr bildadt efter unalogien af ayhooans, diyhuooog o. s. v. . 

 ar en Gfvcrsiittning af det bredvidstaende svenska, och skulle pa latin beta: apici-linguales. 

 sasom det verkligen blifvit utsatt pa Tab. I; men denna sammansattning hirer doek vara 

 alltfor afventyrlig for att begagnas. Lika sviirt bar det varit att finna passande namn for 

 de bada underordnade elasser, som h5ra bit. 



Den forsta af dessa har fran gamla tider varit kallad: dentales, hvilket namn sa- 

 ledes maste bibehftllas. Det kan dock ej anses fullt rigtigt, ty alia de dithorande ljuden 

 uttalas lika liitt ocb lika ofta mot framsta delen af gomlivalfvet som mot framtauderna, 

 oeh, ofta utan svarigliet, af personer som forlorat dessa tilnder. Namnet torde viil isyn- 

 nerhet bafva afseende derpa, att de fornfunsta hithorande bokstafverna, n, d och t, utgora 

 hufvuddelen af tandernas namn pa latin och grekiska: dentes, ndovts$- De inga dessutom 

 i .-amnui delars namn pa flera sprit k, sasom: tftnder, dents; afven i: teeth, zahne; Sanscr. 

 oeh Ui'iig. dant; men ej uti F. hammas; R. zubb. 



Den anclra hithorande classen har jag, i brist pa ett battre namn, men till folje af 

 uttalet i gomlivalfvet, hogre upp Ofver tanderna, kallat supradentales. Se forOfrigt 

 vid classens beskrifning, strax nedanfore. 



Cl. 2. DENTALES (Tandbokstafver) uttalas vanligen ined tungspetsen mot ofre fram- 

 tanderna eller den derintill grilnsande delen af gomhvalfvet (tandladan). Likviil kunna de 

 llfven, alia samtliga, uttalas med mellersta delen af tungan, om den gores convex och 

 hard saint anvllndes liksom tungspetsen. 



rt) Nasalis: n, ilr lika i alia sprak. 



b) Clusiles: t och d, likaledes allmant bekanta. De h5ra till de aldra lattaste att 

 nttala, och utsUgas, sasom en hvar vet, ofta af sma barn i stallet for k och g, hvilkas ut- 

 tal jir nagot mindre latt och ligger langre tillbaka uti gomlivalfvet. 



c) Pers[iira'tii': ^ och $ i grekiskan. Samma Ijud utmiirkas af de islandska J> och 

 c, hvilka dock ftro mindre allmant kanda och svarare att skrifva an de grekiska. 

 Tccknet ^ utmUrker det starka ljudet, sasom th i engelska orden: think, thought, thirst; 

 bath, smith, cloth. Bokstafven & utmarker det svaga, sasom i engelska orden: the, 

 tliou, this, there, without, bathe, clothe, father, mother, southern. - De uttalas alldeles 

 sasom t och d, blott att tungspetsen ej far vidrOra framtaiidenia, utan halles sa, att ljudet 

 lik>om frampriissas mellan dessa delar. Det iir likgiltigt om tungspetsen Italics bakom 

 tanderna eller under dem, stodd mot underlappen. Dessa bada Ijud finnas icke i sven- 

 ska. tvska och fransyska, ej heller i slaviska spraken, men i danskan forekommer det 

 svaga sasom d finale, t. ex. i Gud, brod, stacd. I islRndskan och nygrekiskan aro bada 

 allmiinna. - - Sasom tecken for dem har LEPSIUS begagnat en, efter den ena grekiska ver- 

 salen, 0, bildad bokstaf, hvilken dock synes mig vida mindre passa till vart vanliga al- 

 phabet <1n de sma grekiska bokstafverna (se tab. 1). 



