OM PHONETISKA BOKSTAFVER. 45 



I. Labiales (Lappbokstafver), 



som uttalas med lapparna. De utgOra blott en class, nernligen: 



Class. 1. LABIALES. Deraf forekornma forst de egentliga, som uttalas med bada 

 lapparna inbordes, nemligen: 



a) Nasal is: m; bekant och lika uttalad i alia sprak. 



b) Clusiles: p och b, afven lika i de flesta sprak. De aro i allmanhet, jernte m, 

 de tyclligaste och de lattaste att uttala af alia consonanter saint de forsta som sma barn 

 omedvetet frarnbringa. De utgOra alphabetets naturliga borjan. 



c) Perspiratae. Den svaga af dessa ar bekant i flera sprak och skrifves i engel- 

 skan w, hvilket teeken b5r bibehallas for detta ljud. Det ar ett b som uttalas utan att 

 lapparna fa berora hvarandra med sin mellersta del. For Ofrigt kan detta, liksom alia 

 perspirerade ljud, och liksom vocalerna, betydligen forandras, t. ex. genom kindernas fyl- 

 lande med luft eller prassande intill oxeltlinderna. Detta ljud forekommer ej i upp- 

 svenskan, men val i nagra svenska dialecter, sasom dal-spraket och skanskan. Uti denna 

 sednare brukas det t ex. i wind, will, war, men ej alltid i samma ord som i engelskan, 

 t, ex. icke i: varm, vojsa (vaxa). I hOgtyskan finnes det blott uti diphthongen au, t. ex. 

 auf, baum, rauch (las awf etc.). I fransyskan saknas det alldeles. 



Den hithorande starka bokstafven (se tab.) ar i det foregaende omnamnd, men jag 

 kanner icke att den nagonsin varit af andra omtalad. Den ar blott ett starkt uttal af w, 

 liksom p af b och / af v, och den ar till ljudet fullt ut sa skild fran w, som de ofriga 

 starka fran sina svaga. Jag farm den uti Bengalen, i stallet for /, som tyckes saknas i 

 Bengalispraket , liksom i Sanskrit; t. ex. (pit) uti ordet: phull (blomma); jjAull-gatj (blom- 

 stertrad, Bornbax malabaricus). Den tanken lag nara, att det gamla grekiska 9>, som af 

 latinarne alltid atergafs med ph, aldrig med /, varit just denna bokstaf, och jag har der- 

 fore, sedan mer an 20 ar tillbaka, begagnat det till nagon likhet med 9 bildade tecken 

 derfore, som synes af bokstafstabellerna (tab. I och III), men har aldrig haft tillMle att 

 lara kanna nagonting mera om detta amne, sasom t. ex. ljudet af det nygrekiska 9*). 



d) Sernidentales. Till labial-classen komma annu / och v, som aro en stark och 

 en svag bokstaf, uttalade med ena lappen mot de motsatta framtanderna. De utgOra sa- 

 ledes en slags ofvergang till nasta class och g6ra skal for namnet semidentales. Vanligast 

 uttalas de med undre lappen mot 6fre framtanderna, hvilket for de flesta personer ar be- 

 qvamast; men samma ljud astadkommes afven af Sfre lappen mot undre tanderna. Bada 

 bokstafverna finnes allmant i de europeiska spraken, men i tyskan skrifves v med tecknet 

 w, hvaremot tecknet v lases lika med /. I grekiska och Sanscrit tyckes / hafva saknats 

 och varit ersatt af det nast forut omtalade bokstafsljudet. 



Bade / och v uttalas genom ett fullkornligt vidrorande af lappen mot tanderna. De 

 borde saledes vara clusila bokstafver; men emedan tanderna ej sluta tatt intill, utan lemna 

 genomgang for luften, sa forhalla dessa ljud sig sasom perspirerade och kunna forlangas. 

 Den svaga (v) kan sasom vanligt intoneras. 



*) J. MiiLLERS beskrifning pa uttalet af / (Physiologie II, 233) kan gifva anledning till den forraodan, att 

 detta ljud forekommer i Tyskland, hvilket jag nu ej har tillfalle att med sakerhet lara kanna. 



