OM PHONETISKA BOKSTAFVER. 41 



(sasom det engelska / och U); till och med hopstaende vocaler hafva blifvit uppraknade 

 sasorn "diphthonger". I alhnanhet ingar ljudet af j eller af w, sasom en bestandsdel 

 uti dcssa sammansattningar, sa att. nastan all derma oreda tyckes harleda sig fran den 

 gamla bristen pa egna tecken for dessa ljud. Med ett ord, da bristen i alphabetet blip 

 afhjelpt och bokstafverna rJltt anvandas, forsvinna diphthongerna, hvilka alltid utgOra ett 

 skrifsatt, sorn afviker fran det talade spraket och saledes kan anses origtigt. Men de som 

 finnas hafva oftast en historisk markvardighet, einedan de, liksorn manga andra samman- 

 sattningar af bokstafver, hvilka nu aro origtiga, utvisa forandringar i spraket och upp- 

 kornsten af det nu bestaende, hvarfore de hafva stort interesse for sprakforskare. 



De cgcntliga diphthongerna, sardeles d;i deras skrifsatt blifvit rattadt (till aj, oj etc.), 

 h5ra ej inera till alphabetet, an alia andra sammansiittaingar af bokstafver, sasom str, br, 

 tj o. s. v.; men dessa och dylika kunna uppraknas sasom en slags karakteristik eller 

 exempel pa ett spraks egenheter. I detta hanseende kan det t. ex. anforas, att fransyskan 

 alldeles saknar "egentliga diphthongljud" (ljuden aj, oj, aw etc.), ehuru Ofverfylld dess 

 orthographi ar rued de oegentliga, sasom ai, ei, au etc., hvilka uttalas sasom enkla voca- 

 ler. De fiesta germaniska spraken (engelska, tyska, de fiesta svenska dialekter) begagna 

 deremot ganska mycket de s. k. egentliga diphthongljuden; men uti denna sprakfamilj ar 

 det karakteristikt for uppsvenskan, eller svenska skriftspraket, att dessa ljud blott sallan 

 forekomrna (t. ex. i orden aj, stoj, pojke) och att de som bildas med w, alldeles saknas; 

 (de finnas blott i franirnande ord, sasom: Augusti). Deremot skulle snarare de oegent- 

 liga diphthongerna (som uttrycka enkla ljud, sasom det fr. ai) jemte en mangd andra 

 sammansattningar kunna anforas sasorn ett supplement till skriftsprakets alphabet, for att 

 forklara de felaktiga skrifsatt som blifvit upptagna till bruk, eller for att ersatta saknade 

 bokstafstecken. Nagra af de europeiska spraken skulle pa detta satt kunna fa ratt ansen- 

 liga alphabet. Det phonetiska skriftsystemet erkarmer deremot inga diphthonger sasom 

 bestandsdelar af alphabet. 



Vocalerna aro visserligen de bokstafver, som gifva det egentliga ljudet at spraket 

 och sorn saledes aro nodvandiga; man skulle till och med kunna forestalla sig ett sprak 

 som bestode af blotta vocaler, utan consonanter; men alldeles icke ett sprak utan vocaler. 

 Detta oaktadt kunna vi dock icke anse dem sasom de hogst utbildade sprakljuden. De 

 aro foga articulerade, till en del nastan rent djuriska laten, som atskilja sig blott genom 

 ganska obetydliga forandringar i talorganernas verksamhet; hvaraf foljer, att de latt ut- 

 bytas mot hvarandra och aro i hog grad foranderliga , sa att de blott i ringa man tjena 

 att bestarnma ordens slagtskap. Det ar derfore ganska vanligt att finna en vocal, uti 

 derivaterna af samrna rot, ersatt af de mest olikartade, eller af de fiesta Ofriga vocaler, 

 som brukas inorn samrna sprak eller sprakfamilj. Sasom exempel anfora vi: band, binda, 

 bundit. - Vara, T. war, ware, anwesend, langwierig; Sv. vore; Sthm. vurit, vurti. 

 Wachsen, Sv. vaxt, vaxa, vuxit; Sk. vyste, v5jsa; D. voxne. Kail, T. kalt, kalte; Sv. 

 kale, kold, kyla, kulen; D. kulde, kold; Sk. koll; E. cold. Consonanterna aro deremot 

 vida mera bestamda genom talets mekanism, hvarfore de langt rnindre forandras och blott 

 inom ganska inskrankta granser. Vi rnaste saledes anse vocalerna sasom talets foranderliga, 



K. Vet. Ak.i.l. Iliudl., 1. 



