OM PHONETISKA BOKSTAFVER. 35 



maste anvandas for det ena si, val som for det andra och knappt torde sadane personer 

 behOfva langre tid for att bli bekanta med det af LEPSIUS eller det af rnig foreslagna. 

 Men helt annat ar forhallandet med flertalet af dein, som icke forut kurma lasa, eller med 

 dem som kunna detta, men foga mera. De maste nodvandigt bli forvillade af de fran- 

 skilda punkterna sa snart dessa bli talrika och fa flera olika betydelser. 



Med ett ord, bokstafverna maste enligt mitt forrnenande vara enkla tecken, liksom 

 de uti de gamla alphabeten, och heist sadane sorn skrifvas i ett enda strek; t. ex. ce i 

 stitllet for a. Men da skilda strek understundom behofvas, hvilket svarligen lilrer kunna 

 undvikas, sa bOra de, liksom streket dfver t, sitta fast vid sjelfva bokstafvens kropp. Man 

 torde afven kunna bortlagga punkten Ofver i, ehuru den tillkomrnit i sednare tider for att 

 gOra denna rninsta och enklaste af alia bokstafver battre igenkarmelig. Det ar vigtigt att 

 de nya bokstafverna aro latt igenkanneliga , och att de derfore bOra sa nara som mdjligt 

 sluta sig intill de forut allrnant brukliga, men forofrigt ar det alldeles likgiltigt pa hvad 

 satt detta sker. Jag har forsokt att bilda sadane bokstafver efter en systernatisk plan, 

 som allenast stores pa nagra fa stallen af de vanliga bokstafver, som maste bibehallas 

 oforandrade (hufvudsakligen af: h, n och K). De framstallas pa de tre medfoljande, litho- 

 graphierade tabellerna, till hvilka jag maste hanvisa, emedan det annu ej varit mojligt att 

 forskaffa de nya bokstafverna i gjutna tryckstilar. 



Enligt LEPSII ofta citerade arbete (p. 20) har Prof. MAX. MULLER, efter aldre for- 

 fattares exempel, foreslagit att med arman (cursiv) stil beteckna de bokstafver i phonetiska 

 alphabetet, som saknas i det vanliga*). Den fbrnamsta fordelen af detta satt, skulle vara, 

 att man derigenom kunde hjelpa sig fram med de materialier, sorn finnas i hvarje bok- 

 tryckeri, utan att behofva nya. Men da denna method i alia handelser blir otillracklig 

 och ytterst ful, saint isynnerhet, emedan den ej kan anvandas i skrift, "hvarpa missiona- 

 rerna maste fasta vida storre vigt an de larde", sa torde den svarligen kunna komma att 

 begagnas annat an sasom en nodhjelp, uti enskilda ord (sasom pa flera stallen i denna 

 afhandling). Ifall phonetisk skrift nagonsin blir allmant eller i storre skala anvand i tryckta 

 bOcker sa maste sarskilda stilar gjutas for detta andamal, sasom redan skett med LEPSII 

 alphabet. 



Den ordning hvari bokstafverna uppraknas, eller deras alphabetiska ordning, ar all- 

 deles ej likgiltig, emedan man bOr lara att derefter upprakna dem och emedan ordbdcker 

 bOra derefter uppgoras. Den besynnerliga oordningen uti vart vanliga alphabet harstam- 

 mar, med fa undantag, liksom sjelfva bokstafverna, fran den uti det Hebraiska eller gamla 

 Phoeniciska alphabetet, men ar alldeles ej att antaga sasom monster**). Ett pa veten- 



*) M. MiiLLERS forslag fiuncs intaget uti BUNSENS Philosophy of Un. hist. 1854. 



**) Da icke alia torde hat'va g-jort sig reda for vara bokstafvers ursprung, far jag har bifoga nagra ord derom. 

 Det gamla latinska alphabetet, hvarifri'm, sasora torut anfordes, vara nu brukliga bokstafver harstamtna, upp- 

 kom uti Italien at' det gamla phoeuiciska. Skril'kousten maste nemligen forst hat'va blil'vit ditford af de Phoe- 

 nicier (Tyrier, "Tyrrhener") som der uedsatte sig flera arliuudradeu fore EOMULI tid. Flera omstiindigheter i 

 det aldre latinska alphabetet visa, att det icke harstammar fran det grekiska, t. ex. bokstat'verua F och Q 

 saknas i det sednare, men intaga i det latinska samma rum som de motsvarande i det hebraiska; men det ar 

 tydligt att flera bokstafver (sasom A, B, E, M, N) sednare blifvit till yttre forraen rattade efter de grekiska. 

 Afven det grekiska alphabetet hade, annu tidigare, uppstatt omedelbart trail det samma phoeuiciska, ty 

 historian har bevarat, att skrifkonsten iufordes till Grekland af Cadmus, som ankom dit, fran Phoenicien, 

 nara 1500 ar f. 0. f. eller kort efter israeliteruas befrielse ur Egypten genom MOSES. Detta phoeniciska al- 

 phabet var niira detsamma som det af israeliterna utbildade eller bevarade hebraiska; det hade samma bok- 

 stafver i samma orduing och med samma namn. De bokstafsuamn, som iinda fran Cadmi tid bibehallits for 



