OM PHONETISKA BOKSTAFVER. 29 



Det forsta af dessa, som af furfattaren kallas "Phonetical Alfabet" ar numera ej nytt, 

 Det bar blifvit framstaldt i flera skrifter, bland hvilka kunna anfOras: AL. J. ELLIS, Plea 

 for phonetic spelling; ed. 2, London, PITMAN, 1848, saint densamines: Essentials of 

 Phonetics, London, PITMAN, 1848. Afsigten denned var pa fullt allvar att fororsaka en 

 revolution i engelska orthografien. Dess historia ar i korthet foljande (enl. ELLIS Plea, p. 

 15). ISAAC PITMAN fran Bath uppfann en snallskrift efter phonetiska grunder, ("phonetic 

 shorthand") som han publicerade ar 1837 uti ett litet arbete under titel: "Stenographic 

 soundhand", och sorn vann mycken kredit, sa att 8:de upplagan utkom 1847. Redan ar 

 1842 bOrjade han utgifva en lithografierad periodisk skrift med dessa tecken, utan for- 

 klaring, under titel: "Phonographic journal", uti hvilken dessutorn jnfordes diverse forsOk 

 till vanliga skrift- och tryck-bokstafver efter phonetiska grunder. Ar 1846 blef hela jour- 

 nalen tryckt med dessa bokstafver och fran borjan af 1847 var hela det phonetiska alfa- 

 betet fullandadt. PITMAN har uppfunnit hela den stenographiska delen och framkastat fra- 

 gan om den phonotypiska och plionographiska; men denna sednare har belt och ballet blif- 

 vit utarbetad af A. J. ELLIS, som redan forut hade arbetat denned och som sedan verk- 

 samt understodt PITMANS bemodanden. Redan 1848 var Jourrialen delad i 3:ne skilda 

 serier, som kallades: Phonographic Star, Correspondent och Reporter, hvilka hvardera sal- 

 des i "mera an 1000 exemplar". Ar 1851 utkom "Fonetic Jurnal", som utgafs d. 1 och 

 15 i hvarje manad i nummer af 8 sid. 8:0, tryckt med vanlig stil; med hvilka foljde den 

 lika stora "Fonutic instructer" tryckt med phonotyper. Vidare bafva ELLIS arbeten haft 

 inflytande pa atskilliga i Nordamerika foretagna sprakundersokningar. De hafva saledes 

 vunnit en nog betydande utstrackning ; men den storsta nyttan deraf torde dock besta i 

 den grundliga framstallning af engelska ordens skrifsatt och af de engelska sprakljuden, 

 som finnas i de 2:ne anforda sma arbetena. Ernellertid skall det ej direkt vinna sitt syf- 

 temal, dels emedan ett spraks redan hafdvunna skrifsatt icke kan salunda andras, sasom 

 vi nyss omtalat; dels emedan nagra hufvudsakliga fel vidlada sjelfva alphabetet. Det ar 

 nemligen uteslutande bildadt f5r engelska spraket, utan att vara sa vetenskapligt eller 

 systematiskt inrattadt, att det medgifver en standigt fortgaende forbattring. Vid bokstafs- 

 tecknen ar dessutom mycket att anmarka, t. ex. samrna vocalljud har olika tecken da det 

 ar langt och kort; nya enkla tecken aro antagna for de engelska diphthongerna, J, U 

 m. fl. Bokstiifverna aro i allmanhet for mycket afvikande fran de vanliga europeiska, 

 dels genom nya tecken, dels genom de vanliga tecknens anvandande utan afseende pa de 

 ofriga europeiska spraken: t. ex. < ar tecken for langt i (i engl. ee), och E for kort e. 

 Det kan saledes ej komma i fraga att begagnas for vetenskapligt bruk, eller af nagon an- 

 nan nation. Jag formodar att detta ar orsaken hvarfore LEPSIUS alldeles icke omnamner 

 det bland forut gjorda forsok. 



Det andra allmanna alphabetet har blifvit framstaldt af Prof. LEPSIUS, uti en skrift 

 med titel: "Das allgemeine Linguistische alphabet", 64 sid. 8:0, Berlin 1855*); men innan 

 denna skrift utkom hade det redan blifvit anvandt uti KOELLES grammatikor och ord- 

 bOcker ofver Vei och Kanuri (Bornu) spraken i Afrika, och da det har tillkornmit under 

 samrad med organer for de engelska missions-sallskaperna samt utan tvifvel blifvit med 



') Jag firmer detta arbete recenseradt uti Gott. Gel. Anzeigen September 1854; men i bokhandeln tyckes det 

 ioke hafva kommit forr an under sista halften af 1855. Sednare erf'ar jag dock att det redan var full- 

 stiindigt intaget uti BUXSEN'S "Philosophy of Universal historyu. 2 voll. 8:0. London 1854. 



