OM FISK-YNGELS UTVECKLING. 15 



blifvande fjall; hos ett annat exemplar niistan hel. Ryggfenan och analfenan med 11 stra- 

 lar, stodde mot en liten tydlig basis, och i Rndarne klufna, men ej rackande fullt ut till 

 hinuans kant, silrdeles i analfenan. Stjertstralarne likasa; de besta af 4 leder. Bukfenari 

 liten, utan tydliga stralar. Brostfenan racker jemrit till simblasans insnarjning. V r ertebrerna 

 42, med sina proc. spinosi; sluta vid den uppatbojda andan af chorda, sotn tydligen sak- 

 nar verteberbelaggning (pa figuren hafva de rakat bli nagot f5r manga). Ryggmargs-kana- 

 len utmarkes af en rad pigmentfiackar i ofre kanten. Simblasans friirnre del vida stOrre 

 .In den bakre; ofvanfor den ar peritonaeum starkt fliickigt; under den synes lefvern och 

 tarmkanalen; hjertat, framom buken. Blodet liar talrika roda kulor. Aorta och vena 

 cava utmarkte pa figuren med punktlinier under ryggraden; den sednare far en stark gren 

 fran tarmen. 



Ett annat exemplar, d. 7 Juli; 14 millim. ; liknar fig. 6, men har betydligt langre 

 stjertfena, nemligen sa lang som fran Sgats frarnkant till gallockets spets; forokningen i 

 langd tillhor saledes ensamt fenan. Praeanalhinnan sasom pa fig. G. Bukfenorna storre: 

 sa hOga som hinnan och med tydliga stralar. Simblasan storre: flyttad frarnat, men racker 

 knappt langre bakat; bakre delen ar nu lika lang som den framre och conisk, framtill sa 

 tjock som framre delen. 



Ett exemplar d. 8 Juli; 17 millim.; markbart tjockare ofver buken och med blott 

 en lag lemning af praeanalhinnan , som framat slutar rnellan bukfenorna. Dessa aro sa hoga 

 som analfenan. Nosen knappt langre an pa fig. 6. Simblasan, af tva lika langa delar, 

 racker bakat midt under ryggfenan. 



Den 15 Juli fanns annu ett exemplar qvar af 13 millim. langd, med fenor sasom 

 i beskrifn. d. 8 Juli, men prseanalhinnan och simblasan sasom pa fig. 6. (Ett annat foga 

 storre exemplar hade simblasan bildad sasom d. 7 Juli). Vertebrerne voro starkare utbil- 

 dade och tydligare an pa de forut beskrifne. De voro till antalet 41; den sista belagen 

 nast fore den uppatbojda andan. Ryggfenan, med 12 stralar, sitter ofver vertebrerna n:o 

 16 21 och utgar med sina r5tter mellan dessas proc. spinosi; saledes 2:ne ryggstrjilar 

 svarande mot hvarje verteber. Analfenan, afven med 12 stralar, rnotsvarar pa sarnma satt 

 vertebrerna 26 31. 



6. Cyprinus idus (Id), pi. 3, fig. 7 11. Leken forrattas har i trakten omkring 

 d. 1 Maj, pa nastan lika grunda stallen som Mortens, der romrnen pa samma satt sprider 

 sig pa vaxter, stenar och andra dylika fOremal, vid hvilka den starkt fastnar genom sitt 

 slem. Aggen utklackas vanligast efter 14 18 dagar. Ungarne forhalla sig nastan i alia 

 hanseenden lika med det nyss orntalade mOrt-ynglet ; formforandringarne tyckas ej ga lang- 

 sammare. De aro vid utklackningen nagot storre an rnort-ungarne, men ytterst nara lika 

 dem. Da de tillvaxt nagot kunna de under synglaset atskiljas pa det nagot stOrre antalet 

 muskelafdelningar (eller taggutskott och vertebrer). Morten har nemligen blott 41 eller 

 42, men Iden har omkring 45. Dessa motsvara lika manga vertebrer. 



Fig. 7, d. 20 Maj; nyklackt, af rom som befruktades d. 3 Maj 1855.* Langd (med 

 hinnspetsen pa stjerten) 1-s millim. Forrnen alldeles lik den af Mort-ynglet, men det af- 

 ritade exemplaret var monstrSst genom den djupa insnarjningen midtpa gulan. Ett par 

 andra af samma rom visade en lika bildning i mindre eller storre grad, men pa de fiesta 

 fyllde gulan, liksom pa mort-ungen, rummet, ut till hinnkanten. Nagra fa svarta punkter 



