OM FISK-YNGELS UTVECKLING. 5 



djurcn. En annan inre del, som val synes utat, ar en stor oljedroppe, soin hos Hera 

 arter, men ej hos alia, bildar sig uti Iggegulan vid fortplantningstiden och sedan bibehaller 

 sig under stand igt forrninskande sii iJinge nagot af gulan finnes qvar lios ungen (se figu- 

 rri-na af de yngre stadierna af Cottus, Perca och Lota). Den ar ingcnting annat iiri det 

 fett, som finnes i alia agg, men som har samlas till en droppe. RETZIUS liar lemnat full- 

 Btfmdig forklaring derofver i Vet. Ak. Ofversigt 1854, 113. 



Vid utklackningen ur agget aro icke alia fiskarter lika ntbildade. Hos en del arter 

 visa sig redan da en borjan till fenstralar och mer eller mindre tydliga, rOda blodkulor. 

 flasom hos slagtet Cottus. Laxen skall da redan hafva riastan fria fenor. Hos andra 

 visa sig ej borjan till dessa delar forr, an en liingre tid efter sedan gulan ar fortard. H jer- 

 tats rOrelse synes alltid tidigt, i agget, vid samma tid da ogonen bli tydliga, men det 

 innehaller i borjan allenast fllrglost blod. Sedan blodkulorna blifvit till migot storre antal 

 bildade, far man se dem stromma fran hjertat med stor hastighet, forst i en, vanligen en- 

 kel rad, genom aorta, langs under ryggraden, saint i en motsatt, framat lopande strum 

 genom den nast under aorta belagna venstamrnen. Snart kan man afven vid mattlig for- 

 storing folja en del af .ulrornas fOrgreningar, t. ex. uti fenorna, en del af inelfvorna o. s. v. , 

 hvilket allt foreter ett af de vackraste skadespel man kan se. Pa en del af figurerna aro 

 de hufvudsakliga strommarna utmarkta med punkter under ryggraden, sasom pa Cottus 

 gobio, Cyprinus rutilus, Coregonus. Pa den forstnamnda synes afven ett nat af blodkarl 

 frampa buken, ornkririg gulan. 



Utom det att olika arter visa en olika utvecklingsgrad vid klaukningen ur agget, 

 miner man ofta nfigon liten olikhet i .detta hanseende hos skilda individer af samma art, 

 sa att en del af dem synas vara nagot fortidigt klaekta och forst efter en eller annan dags 

 forlopp vinna det utseende, som de fiesta hafva vid klackningen, eller till och nied icke 

 kunna repa sig, utan do snart. Under den vidare tillvaxten miner man ganska ofta, att 

 en del individer bli efter i tillvaxt och utveckling, och att andra utvecklas fortare an de 

 dfriga, sa att tvanne, som aro lika gamla, kunna vara hOgst olika till storlek och utbild- 

 ning, ehuru de aro af samma foraldrar och uppfodda tillhopa. Exernpel harpa aro Aborr- 

 ungarne fig. 4 och 5, hvilka aro lika gamla. Afven finner man snart, att delarnas ut- 

 veckling, vid vanligt och normalt fOrhallande, icke ar fullt likformig hos alia individer af 

 samma klackning, utan att t. ex. stjertfenan kan visa sig nagot mera utbildad, men nagon 

 af de ofriga fenorna, eller kakarna, eller andra delar, aro nagot mindre forsigkonme hos 

 ett individ, an hos ett annat af samma alder; liksom att understundom ett individ kan 

 vara nagot stdrre, men till alia delar inindre utbildadt, an ett annat, som ar af samma 

 klackning. Delarnes utveckling synes ratta sig nagot efter aldern, men rnera efter till- 

 vaxten i storlek. 



Kroppen ar. sasorn nyss anfordes, hos fisk-ynglet, alldeles genomskinlig, sasorn vat- 

 ten, sa att alia dunklare eller fargade inre delar, blodkulorna och deras strOmningar, synas 

 utifran med fullkomlig tydlighet. Blott gulan i buksacken ar ofta nagot oklar, genom sin 

 sammansattning af fett, uppslamrnadt i agghvita. Nagra af de klara inre delarna, sasorn 

 brosken (till de blifvande benen), chorda dorsalis, samt isynnerhet sitnblasan och de storre 

 oljedropparne i gulan, synas, genom sin olika forrnaga att bryta ljuset, med bestamda och 

 skarpa granser; men for att tydligen kunna urskilja de fiesta yttre och inre delar, behof- 

 ver man oftast gOra dem nagot dunkla. Detta sker latt genom att lagga det lilla djuret 



