A. EHDMANN, 



bakasjunkandc (och icke, susorn man mer an ett halft sekel scdnarc insag verkliga forhal- 

 lundet vara, beroende af en uppstigande rorelse hos sjulfva fastlandet, af en forrnlig upp- 

 lyftning hos detsamma Ofver ytan af omgifvande haf), livarfore ocksa, vid bemodandet att 

 utreda och forklara de narmare orsakerna till denna s. k. vattuminskning, sa manga fy- 

 siskt-geologiska inkast deremot uppstodo, att hela saken sinaningom erholl ett visst sken 

 af tvetydighet, som sedan lange insvepte den i dunkel. Emellertid blef den nyviickta 

 fragan i fdrstone omfattad ined ett silrdcles stort introsse och tillvann sig snart on infm"d 

 anhangare, ehuru a andra sidan afven atskilliga motstiindare framtradde, som rned all 

 ifver sOkte bestrida fenomenets verklighet. Under den lifliga tvist, sorn med anledning 

 haraf uppstod, framlades af vattenminskningens vedersakare mer och mindre grundade 

 skal till hypothesens vederlaggning, utaf hvilka de bevis, som hemtades fran Sveriges 

 sodru och sydvestra kuster da annu maste anses sasom verkliga stotestenar far vattu- 

 minskningssatsen, fastan de numera framsta for oss i en helt annan dager, men deremot 

 de, som fran rent biblisk synpunkt framdrogos och som fOrklarade hela vattuminskningeii 

 saknande all grund ' , sasom staende i upperibar ocli h;\disk strid mot Mosaiska skapelse- 

 lagen, icke kunna annat an framkalla ett rattmatigt leende pa vara lappar. 



Dock, oftast endast fot f5r fot lyckas sanningen kilinpa sig fram till malet; sa afven 

 i delta fall. Under pagaende strid blefvo derfSre nu af vattuminskningens anhangare flora 

 iiiilrken i fasta berg och klippor inhuggna pa atskilliga stallen langsefter landets kuster'), 

 isynnerhet den Ostra, i andainal att at en framtid Icmna medel i hand till afgorandet af 

 en fraga, hvilkens i mer an ett hanseende stora betydelse redan da framstod i sa klar 

 dager. Bada parterna insago nemligen slutligen, att gatan endast pa sa satt kunde full- 

 standigt lOsas, att nagra mera sakra utgangspunkter och data vid dess bedommande blefvo 

 at efterkommande beredda, an de som da anini erbjsdo sig, och ett visst lugn, endast 

 da och da afbrutet af nagra latta vindkast'), eftertradde nu i stallet den storm, som 

 under en tid af flera decennier blifvit genom derma fraga sa allmant framkallad kring 

 vara kuster. 



Sedan den tiden hafva i slutet af forra och bOrjan af detta arhundrade, men isyn- 

 nerhet pa 1820- och 1840-talen ytterligare flera nya vattenmarken blifvit p;l olika stallen 

 uthuggna, sa att nu en hel serie fOrefinnes af dylika stationer rundtomkring viira kuster 4 ;. 

 (ienom tid efter annan fOretagen afvagning af de aldre bland dessa marken liar sjelfva 

 fenomenet, Svenska vallens snianingorn skeende upplyftning ofver liafvets }tii, \-isserligen 

 blifvit satt utom allt tvifvel och pa grund deraf nu nastan allmant antagen sasom ett pa 

 urfari'iihetsvag fullt bevisadt gcologiskt faktum, hvilket for Ofrigt, under veten.skapi-n.s 

 rad visa utveckling, sedermera befunnits ega mer an en motsvarighet pii en mftngd andra 

 narmare och fjermarc trakter af jordklotet. Man liar nu h.'irvid trott sig finna, att lioj- 



mngen 



' S. Prrstcstandt ts Protokoll vid 17*7 firs Kiksdag och Bltkopen Doktor BROWAI.I.II Hftiiiiknndc 0111 Vattn- 



miiiskiiingcii, Stockholm 1755. 

 J ; l)t-t iildsta bland di-ssa vattcnmarkrn ar, sa vidt jag har miy brknttt, dct som &r J700 af AND. DAVIDSON 



inhnftffs pa linholiucii i N. Calix socken och AVcsterbotti u. 

 1 ( I-'. NOHDKXSKOI.U och K. O. UtNEBERO i Vet. Ak. Handl. 1709; KF.MJT FKKNER ib. 1770; N. G. Sciifi.- 



ii.N il). I8(lii; KIIIK KKHOI.M i en Alliaiidling om Asp6 Runstcn 1758, etc. etc. 

 *) 8c harom N. HRINCUONA odi ('. 1'. HAI.I.STROM i Vet. Akud. llandl. 18^3; CIIAKI.KS LVKI.I. i Pliilos. Tnins- 



act. 1835, Part. I; A. ALMLOF i V_t. Akiul. Haudl. 1823; P. A. SII.JKSTUOM ib. I8il; A. OLIVECMIOXA il>. 



1847; A. KKUMANN ib. 1847 och Ofvers. af Vet. Ak. Forhnndl. 1847; C. MAI.MBORGS skrifvelsi- af den I :. 



Jnnuari 1849 till I.ots-Dircklors-Kmbctct; C. RoTHSTEiN i Ofvcrs. af Vet. Ak. Forliandl. 1856. 



