252 A. ERDMANN, 



game eller for aterintradandet af det normala tillstandet. Hvad sllrskildt Ostersjon, denna 

 instangda incd jemnforelscvis tranga utlopp fOrsedda vattenbassin, betraffar, su ar det redan 

 en gaimnal erfarenhet, att vid starka ihullande nordliga vindar vattenytan sjunker i Bott- 

 niska viken, men deremot stiger i sjOns sodra anda vid Pommerska kusten saint tvartom 

 vid sydliga vindar, likasom att ej manga dagars ostlig blast behofves, forr an vattenytan 

 i skargarden utanfOr Stockholm, ja till och rned inne i sjelfva hufvudstadens harnn, ganska 

 markburt uppdrifves ofver sitt vanliga stand. Sa intraffar afven af en annan orsak, m-m- 

 ligen nar ihallande nordvestliga och vestliga vindar indrifva NordsjOns vatten genom Ore- 

 sund och Balterna, en nara nog alhnan hojning af Ostersjons vattenyta, hvilken stigning 

 dock af latt insedda skal ar inest markbar kring sjons sydligaste kuststrander, men dere- 

 mot mod aftagande intensitet smaningorn upphor mot norr. Nar man nu tillika besinnar, 

 att vattenytan i denna, for sina manga betydliga tillfloden och sin jemnforelsevis ringa af- 

 dunstning utmarkta, sjo i sitt normala tillstand och i stort betraktad, efter all sannolik- 

 het icke Ofver hela sin utstrackning pa langt nar har sarnma niva som NordsjOn, utan 

 fastmer ar att likna vid ett lutande plan, som, ehuru vid Oresund och Balterna ternligen 

 nara sammanfallande med Nordsjons vattenspegel , dock langst i norra andan af Bottniska 

 viken vid Tornea troligen Jigger icke obetydligt hOgre')> och tillika erinrar sig a ena si- 

 dan det af gainrnalt kanda och i sednare tider afven bekraftade forhallandet, att ett hOgt 

 barometerstand plagar medfora ett lagt vattenstand och tvartom 2 ), samt a den andra det 

 sannolika inflytandc, som de utaf de betydliga tillflodena betingade strorngangarne utofva 

 pa vattenhojden 3 ), sa inses af allt detta nogsarnt, huru manga och olikartade de om- 

 standigheter aro, som hvar for sig i mer eller mindre grad inverka pa vattenstandets 

 forandringar och huru invecklade till foljd deraf alia forhallanden i detta afseende natur- 

 ligtvis maste blifva. 



De samband, som mojligen och troligen forefinnas mellan alia dessa till ett gemen- 

 samt mal strafvande olika omstandigheter, aro vi annu tyvarr lika langt ifran att full- 

 standigt kanna, som sjelfva de slutresultater, till hvilka deras verkningar leda, och allt 

 hvad vi harom for narvarande veta inskranker sig hufvudsakligen till blotta formodanden 

 och aningar, med allenast nagot enda har och der genom dunklet framskymtande sken 

 af sannolikhet Lika bristfallig och haltande, som var kunskap i detta fall saledes annu 

 ar, bade med hansyn till den relativa nivaskillnaden i allmanhet mellan NordsjOns och 

 OstersjOns vattenytor ocli betraffande granserna fiir den sednares periodvisa stigande och 

 fallande, lika vacklande och osakert &r salunda afveri vart omdome ofver en arman, der- 

 med i det narmaste samband staende, fraga, fastlandets hojning eller sankning, och skall 

 ocksa standigt sa forblifva, sa lange vi annu icke, genom nagra mera utstracjvta efter en 

 gemensam plan rundtomkring vara kuster anordnade iakttagelser Ofver alia dessa nyss 

 antydda forhallanden sOkt bereda oss en eller annan saker utgangspunkt, fran hvilken vi 

 med hoppfull tillforsigt oin en sanningsenlig lOsning kunna Ofverblicka hela fenomenet 



') Btttiinkande om Ostersjons roedelnivu af Sv. LOVEN och A. EBDMANN, inf. i Ofvcrs. af Vet. Akad. Forhnndl. 



1850, sid. 36. 

 ' NILS GISSLER, Anledning att utrona vattnuts a (Tall i Ostersjou fur vissa ar, Vut. Aknd. Ilaudl. 1747, sid. 



142; N. 0. ScHULTfeN, Fiirsok att f<>rklara orsnken till vattnets stignnde och fnllando snmt derigenora upp- 



kommande stromdrag i Ostersjiin, ib. I Him, sid. 77; G. G. HALLSTKOM Bemerkuiigt-u iiber das zeitweise Stci- 



geu und Fallen dcr OsUee und dus Mittelroevres, POOGEND. Annul. 1842. 

 ") JOHA.N NORDENANKAR, Om Stromgangarne i Ostersjon, Priesidiital i Vet. Akad. den 18 Januari 1797. 



