BESKRIFNING OFVER D A LK ARLSBERGS JERNM ALMSFALT. 



471 



mal nedfordt i grufvorna, ar h5gst betydlig: ofverhufvud hafva nemligen hvarje ar 500 

 700, men esomoftast anda till dfver 1000 timmerstockar hartill atgatt. Men en annan 

 hogst betydlig olagenhet harvid, soin tyvarr icke kan undvikas, ar att dessa fbrstamplin- 

 gar efter nagon langre eller kortare foljd af ar till den grad angripas af forruttnelsen, 

 att de icke mera aro i stand, att som forr uppbara det stora trycket, utan n5dvandigt 

 maste ersattas af nya dylika, sa vida grufvebrytningen med nagon sakerhet skall kunna 

 fortfara. Ja, uti vissa trakter af harvarande grufvor, der ingen eller blott en obetydlig 

 vadervexling eger rum och en hela aret om lika halffugtig eller halftorr luft ar radande, 



fortskrider fSnnultningen sa hastigt, att redan efter 

 nagra ars forlopp all hallfasthet hos timret ar for- 

 stord. Uti sadana trakter deremot, , hvarest ett 

 strangare vattentillopp eger rum, sa att hvarje 

 stock bestandigt halles fugtig eller vat, der har 

 man ocksa exempel pa forstarnplingar, som haft be- 

 stand i flera mansaldrar. Sattet for dessa f5r- 



timringars anbringande torde utan nagon narrnare 

 beskrifning latteligen kunna fattas af vidstaende 

 tvenne genomskarningar langsefter (Fig. 1) och tvart- 

 Ofver (Fig. 2) en sadan grufva. 



Fig. 1. 



Till denna uti forestaende blad meddelade allmanna redogorelse for Dalkarlsbergets 

 grufvefalt, med afseende pa saval malmernas fSrekomstsatt och fordelning, som faltets 

 tidigare Oden och nuvarande hushallning, anhaller jag att har slutligen fa tillfoga nagra 

 korta detaljbeskrifningar Sfver de sarskildta grufvorna, hvarunder jag hoppas blifva i till- 

 falle att ytterligare vidrora forhallanden , som torde gifva nagot stod at de asigter, som i 

 det foregaende blifvit antydda eller uttalade. 



Hvad forst da Rymningslagret betraffar, sa har detsamma hittills blifvit genom f5l- 

 jande tre grufvor uppslaget och bearbetadt, nemligen VesterRymningen, NyRymningen och 

 OsterRymningen, (jemnfor Djupkartan Fol. 1 9, och profil N:o 6 pa Fol. 13). Bland dessa 

 ar NyRymningen (eller, som den ocksa stundom kallats, StorRymriingen eller MellanRym- 

 ningen), den aldsta. Efter att i bOrjan pa 1700-talet hafva blifvit Sfvergifven for de tid 

 efter annan timade rasen fran den kring braddarne aflagrade djupa damrnjorden , upptogs 

 den ater 1741, var sa nagra ar i arbete, men odelades aterigen 1753 efter en intraffad 

 svar stjelpning fran jordbacken och fran norra vaggen. Dess djup under lafven synes da 

 icke hafva varit stort mera an 15 famnar. Sedan den tiden har den icke vidare fran 

 dagen blifvit bearbetad, utan har dess ofver 20 famnar langa dagoppning, dels genom 

 fortfarande sjelfvilliga ras och dels genom med flit instjelpt varp, smaningom blifvit belt 

 och hallet fylld upp till braddarne och jemnad med marken. Den i bottnen qvarvarande 

 inalrnen har dock sedan blifvit ater pagangen fran sidorna, saval fran Oster-, som fran 

 VesterRymningen. 



Dessa bada sednare grufvor, belagna pa hvar sin sida om NyRymningen, upptogos, 

 efter foregangen ny jordrymning, nagra ar efter dennes Sdelaggande, VesterRymningen 

 ar 1755 och OsterRymningen nagot sednare eller 1768, samt bearbetades fortfarande anda 



