472 A. ERDMANN, 



till sltitet af 1830-talet, da VesterRymningen hunnit ctt djup af 65 och OsterRymningen 

 af 77 famnar i allmiUi afvfigning. Men som standigt intraffande stalp fran de skoliga 

 langvaggarne bOrjade gOra brytningen afven i dessa grufvor alltrnera osaker och kostsam, 

 beslot man att tills vidare lemna dein at sitt ode och i stallet underbryta den inellan 

 <U'iu liggande Nyllynuiingens malmbottcn. For sadant andanml anlades fran bfida gruf- 

 vorna orter till motes med hvarandra under denna botten, genom hvilkas afstrossning 

 inalmen sedan sknlle kunna uttagas. Liktidigt harmed, och i afsigt att for framtiden be- 

 re'da en sakcr uppfordringsvag, nedslogs pa ett kort afstand norr oin den gamla NyRym- 

 ningen, det s. k. Rymningsskaktet, hvilket de forsta fyratio farnnarne geek i glimmerskiffer, 

 sedan tjugo famnar i malm och slutligen ater i ofyndigt det aterstaende af vagen ned till 

 nuvarande botten pa 84 famnars allman afvagning. 



Enligt hvad profilen N:o 6 pa Fol. 13 ocksa visar, ar det emellertid endast genom 

 afsankning af den fran OsterRymningen drifna orten, som NyRymningens malm blifvit 

 uttagen, hvaremot den andra fran V.Rymningen anlagda orten icke blifvit afstrossad af 

 den orsak, att fyndigheten i denna trakt af grufvan till stOrre delen bestatt af en i hog 

 grad svafvelkisblandad malm, som ingalunda lOnat mOdan att uttaga, utan derfore i stiillet 

 qvarlenmadea till grufvans styrkande och stud. Emellertid liar afsankningen pa NyRym- 

 ningens malm nu i sin ordning fortgatt till det djup, att man redan borjat derifran un- 

 derbryta den gamla VesterRyrnningsgrufvans botten, likasom man pa nagot stOrre djup 

 amnar med en annan ort at oster ga in under OsterRymningens bottenmalm, hvarefter 

 man sedan hoppas kunna for en langre tid i ett sammanhang uppbryta och afsanka hela 

 Ryuiningslagrets bekanta fyndighet. 



Redan da den gamla NyRymningen brots, forekorn derstades, ungefar pa midten af 

 grufvans langd, en mycket kishaltig malm, som till storre delen qvarlemnades sasom ett 

 band tvartofver grufvan. Genom de arbeten, som i sednare tider blifvit utgrenade under 

 NyRymningens gamla botten har denna kismalm ocksa bestandigt der aterfunnits, med 

 det egna forhallande i sitt forekomstsatt , att den visat forrnen af en mot Oster tmdanfal- 

 lande stock, begransad i norr och sOder af de vanliga salbandsskolarne och i Oster och 

 vester af den rena malmen. Ju langre grufvans afsankning derfore har fortgatt mot djupet, 

 ju langre mot Oster har ocksa kismalms-stocken atertriiftats. Dess ungefarliga utstrack- 

 ning och stupning kan inhemtas af de streckade linierna pa den bifogade profilen N:o 6. 



Denna stupning hos kismalmsstocken i fait at oster synes icke osannolikt antyda, 

 att afven hos sjelfva Ryrnningslagret, sasom ett helt betraktadt, ett sadant ostligt undan- 

 fallande skall forefinnas, ehuru nialmfymlighetens grans visserligen annu icke blifvit at 

 nagondera sidan uppnadd. Likasom forhallandet ar med de hos Agrufvelagret forekorn- 

 mande malmfallen, torde salunda hela den med Rymningsgrufvorna bearbetade betydliga 

 fyndigheten kanhanda ratteligen bOra betraktas sasom en enda ofantlig malmlins, till sin 

 utstrackning i fait betydligt Ofverstigande hvar och en af Agrufvelagrets malmlinser, men 

 likiisom dessa utmarkande sig genom sin liggande stallriing, d. v. s. genom egenskapen 

 att utom den vanliga stupningcn mot norr afven iakttaga ett starkt undanfallande i fait 

 at oster. Framtida brytningar skola sannolikt komma att bestyrka derina nu blott for- 

 modningsvis framstallda asigt. 



Da 



