474 A. EBDMANN, 







med det narbelagna Agrufvelagret, hvars sarskildta malmfall deremot bestandigt, fmda till 

 nuvarande stOrsta afvagning, bibehallit en nara lodrat eller atminstone blott obetydligt 

 (5 10) at norr stupande stallning. Af denna anledning saknar man icke skal, att anse 

 de uti nuvarande brotten af Dalins Ostra ort, Fol. 9 och af Olssons ort, Fol. 11, upp- 

 slagna fyndigheter sasom for Agrufvelagret. alldeles frammande malmfall, men deremot 

 utgOrande integrerande delar af det malmstreck, pa hvilket VesterRymningen blifvit bru- 

 ten. Och om denna asigt nu verkligen skulle genom vidare arbeten i dessa trakter vinna 

 bekraftelse, da erbjuder sig pa samma gang ett ytterligare annu mera talande skal, att 

 hos Rymningslagret antaga den har ofvan nyss antydda tillvaron af flera parallelstreck, 

 an det genom de gamla Rymningsgrufvorna redan uppslagna, ty en i Olssons ortbrott 

 under min narvaro pa faltet innevarande soinmar (1856), at soder indrifven profborr har, 

 sasom prof. N:o 2 pa Fol. 12 visar, der innanfor ytterligare upptackt en ny forut icke 

 anad malmfyndighet. 



o 



Vidkommande derefter det s. k. Agrufvelagret, sa har redan i det foregdende blifvit 

 antydt, huru detsamma af naturen ar sSnderdeladt i flera vid sidan af hvarandra liggande 

 parallelstreck, men hvilka dock icke, sasom forhallandet ar med Rymningslagret, innehalla 

 en fran vester till Oster utan afbrott utstrackt och sammanhangande fyndighet, utan der- 

 emot hvar for sig besta utaf en kedjeforrnig foljd af stOrre och mindre malmlinser. Dessa 

 malmlinser befinnas nu inom hvar och en af de fern olika paralleler, hvaraf detta lager 

 ar sammansatt, ordnade pa ett olika afstand fran hvarandra efter lagerstrykningen, sa att 

 hos den ena parallelen afstandet mellan de sarskildta linsernas spetsar ar stOrre, hos en 

 annan mindre, o. s. v. Det ar af denna anledning, som man ocksa icke alltid far vanta, 

 att direkte vid sidan af en redan bekant malmlins, traffa en annan dylik aflagrad inom 

 den nasta eller bred vid liggande parallelen, utan forst i nagondera af de derpa foljande, 

 ehuru man visserligen afven har inom vissa trangre begransningar har flera exempel pa 

 en hos alia parallelerna sida vid sida samlad och utstrackt malmfyndighet. 



I ofverensstammelse med denna allmanna uppfattning af malmfyndigheternas fordel- 

 ning inoin Agrufvelagret, har ocksa farglaggningen pa de bifogade djup- och profilkartorna 

 blifvit anbragt. De manga rasfyllda Odegrufvorna och de manga otillgangliga arbetsrum- 

 men inom de annu bearbctade hafva tyvarr lagt oofvervinrierliga hinder i vagen for en 

 mera i detalj gaende granskning af alia inbordes forhallanden mellan fyndigheter och ofyn- 

 digheter, och hvilka derfore ocksa icke kutinat, sasom jag Onskat, pa kartan angifvas. 

 Det har saledes endast aterstatt mig att, fran en mera allmiin synpunkt betraktadt, fram- 

 lagga den usigt om malmfallens fordelning, som hos mig uppkommit genom de iagttagelser 

 jag pa ort och stalle haft tillfalle gora, en asigt, som jag under mina fornyadc bcsOk vid 

 grufvefaltet icke ansett mig hafva skal att franga. 



Langst i vestra andan af Agrufvelagret finner man foljande tre grufvor tatt invid 

 hvarandra uppslagna, nemligen Litta och Stora Agrufvorna samt Lilla Ldnggrufvan. Den 

 forsta eller L. Agrufvan upptogs icke forr an 1830 fran urminnes Odesmal och var da 

 icke annat an en liten skarpning af nagra famnars djup; den arbetades sedan till 1836, 

 da den hunnit ett djup i allrnan afvagning af nagot Ofver 40 famnar, men har sedcnnera 

 icke vidare varit bruten. De bada andra, eller Stora A- och Lilla Langgrufvorna, blefvo 



