BESKBIFNING OFVER D ALKAELSBEBGS JERNMALMSF ALT. 479 



s. k. "afskarande grabergsklyft" vagar jag dock, pa grund af det nyss anforda, anse icke 

 vara nagon sjelfstandig, nu for tillfallet inkommen, ny ofyndighet, utan belt enkelt icke 

 nagot annat an det bakom och pa sidorna om den utkilade malmen befintliga ofyiidiga 

 glimmerskifferberget, hvilket naturligtvis skulle, hadanefter som hittills, troget efterfolja 

 malmen, da densamma med sin vestra vigganda, sorn fOrut gatt lodratt ned pa djupet, 

 nu vid 60 fainnars afvagning bOrjade att undanfalla at oster. Och pa samma satt torde 

 sannolikt ocksa flera af de s. k. "grabergsfOrtryckningar" kunna fOrklaras, som i relatio- 

 nerna omtalas hafva afskurit och ofyndiggjort an den ena, an den andra grufvans rnalm- 

 botten. I de fiesta fall har fyndighetens upphOrande sannolikt varit en foljd deraf, att 

 sjelfva malmen pa djupet utkilat at alia sidor mellan det omgifvande skol- och gang- 

 berget, dermed dock icke sagdt, att ju icke en dylik malmlins som den nyss forsvunna, 

 finnes att antriiffa pa nagot storre eller mindre djup derunder, pa samma satt som efter 

 strykningen i fait den ena malmlinsen ligger grupperad efter den andra pa an stOrre, an 

 mindre afstand. 



Dessa asigter har jag icke kunnat underlata att an en gang har Sppet framlagga, 

 ingalunda i den mening, att dermed pa nagot satt fOrringa vardet af den uppfattning 

 utaf harvarande f5rhallanden , som forut harstades ar gallande, utan endast och allenast 

 af insedd skyldighet att antyda en icke omojlig tillvaro af mycken annu icke anad malm- 

 fyndighet vid sidan utaf flera af de redan oppnade malmfallen. Ty ar den forestallningen 

 rigtig, att Agrufvelagret alltigenom fran ena andan till den andra ar sammansatt af flera 

 vid hvarandra utstrackta parallelfyndigheter med derinom har och der pa vissa afstand 

 ordnade malmlinser och rnalmstockar, da skall ocksa pa de langa strackor, der flera af 

 dessa paralleler hittills forblifvit ororda, belt sakert manga dylika malmfall atersta att 

 upptacka och saledes hvarken den ena eller andra trakten af faltet vara sa alldeles ut- 

 bruten, som man velat formoda. 



Stora Kringlan, som efter ett storre ras i bOrjan af 1700-talet Odelades pa 36 fam- 

 nars djup, upptogs ater 1778, och arbetades till 1808, da den pa 65 famnars afvagning 

 aterigen ofvergafs efter flera saval detta som foregaende ar timade stjelpningar. Visser- 

 ligen beredde man sig annu en gang tillfalle, att i borjan pa 1820-talet har anstalla nagon 

 liten brytning, sedan medelst den s. k. Kringlans motort (Fol. 6) fran Collegiigrufvan ge- 

 nornslag hit blifvit oppnadt, men ar 1830 intraffade aterigen ett sa betydligt stalp, att 

 grufvan maste ofvergifvas, utan hopp att nagonsin kunna fran den gamla dagoppningen 

 vidare upptagas och bearbetas. Afven uti denna grufva har fyndigheten, som alltid varit 

 en bland de rikaste och renaste pa hela faltet, haft formen af en lodrat stock, pa alia 

 sidor begransad och innesluten af staende vaggskolar, nemligen, utom de vanliga salbands- 

 skolarne i norra och sodra langvaggarne , afven af tvenne dylika i vestra och Ostra andan, 

 och hos hvilka sednare strykningen anfores hafva varit fran N.V. S.O. Utmed den vestra 

 af dessa skolar sages nu Kringlemalmen hafva undergatt fOrflyttning at sydost fran Colle- 

 giigrufvans malm, likasom den sjelf i sin ordning utmed den Ostra andskolen har ansetts 

 forflyttad till Nya Flintan. Hvad dessa fSrflyttningar angar, ber jag fa hanvisa till hvad 

 som i samma hanseende nyss vid Collegiigrufvan anferdes och beklagar blott, att afven 

 denna grufva ar i sadant skick, att det icke varit mig mojligt genom undersSkning pa 

 ort och stalle forskaffa mig en egen saker Ofvertygelse om ratta forhallandet. 



' 



