BESKEIFNING OFVKR D ALKARLSBERGS JERNMALMSF ALT. 483 



i sa mycket hogre grad OnskvErd, som derigenom tillika upplysning kunde vinnas, om 

 afven norr om Molingsparallelen n ( agon fyndighet af storre eller mindre utstrackning kunde 

 finnas nedlagd, en fbrmodan, till hvilken, efter hvad i det fciregaende redan blifvit an- 

 tydt, icke alia anledningar saknas. 



Onikring 50 60 famnar nordvest om L. Langgrufvan, pa vestra sidan om den s. k. 

 Konstbacken, fmner man en enstaka liggande vidstrackt dag5ppning, hvilken dock numera 

 ar till braddarne alldeles fylld med vatten. Detta ar den s. k. Wretgrufvan. Upptagen 

 f5rst pa 1750-talet liar den blifvit bruten pa en fyndighet med den allmanna formen af 

 en staende stock, hvilken haft sin vidaste ornkrets i dagen, men smaningom allt mera 

 utspetsat pa, djupet. Den har nemligen pa alia sidor varit innesluten och begransad af 

 ofyndiga salband eller skolar, som under grufvans afsankning standigt narmat sig till 

 hvarandra, sa att redan pa 40 famnars afvagning all fyndighet i det narmaste var utgan- 

 gen pa, botten. Salunda har den nord vestra vaggskolen haft stupriing at S.O., den nord- 

 ostra') at S.V. och den syd vestra at N.O., hvaremot den sydostra vaggen varit staende 

 eller till och med litet ofverhangande inat grufvan. Nagon faltstrykning hos fyndigheteri 

 efter ordentliga och rediga skolar i Sster och vester, sisom eljest har pa faltet ar vanligt, 

 har saledes icke egt rurn, ehuru man af vissa bland de aldre relationerna kan sluta der- 

 till, att hos sjelfva malmen dock forefunnits en val utbildad parallelstruktur i den nyss 

 sagde rigtningen. Genom detta sednare forhallande antydes saledes anda en viss ofverens- 

 stammelse med faltets Ofriga fyndigheter, som alia ega en mer och mindre i Ogonen fal- 

 lande utstrackning i Sster och vester. Och man saknar derfore icke all anledning att 

 fraga, manne icke alia dessa Wretgrufvans vaggsk5lar i sjelfva verket endast aro afskar- 

 ningsskolar af mer eller mindre magtighet, bakom vissa af hvilka saledes annu alltid 

 kunde forefinnas malm pa ett storre eller mindre afstancl innanforc? Att atminstone icke 

 all malm annu ar uttagen i grufvans sydostra stoss antydes saval af de gamla grufve- 

 arbetena, som af kornpassens forhallande i dagen pa denna sida om grufvan. 



Till folje dels af malrnens starka forklyftningar och dels af en ovardsam och rof- 

 girig bry tning har denna grufva, i kanhanda hogre grad an nagon annan har pa faltet, 

 varit utsatt for mer och rnindre betydliga ras och stalp, hvilka tidtals fororsakat dess 

 odelaggande for langre eller kortare perioder. Hvarje ny arbetsplan, som efter ett sadant 

 stalp uppkastadcs till en niera saker bry tning for framtiden, hann knappt att sattas i ut- 

 forande, forr an ett nytt ras gjorde den alldeles otillilmplig for tillfallet. Man ansag der- 

 fore, sedan andtligen i borjan af 1820-talet grufvan blifvit sa igenstjelpt, att intet spar 

 mera syntes efter de atskilliga der fOrut drifne orter, intet annat atersta an att pa plun- 

 clring bryta densamma, d. v. s. att jemte och under uppfordringen af det nedfallna stalpet 

 nedspranga och borttaga den malm, som annu kunde atersta i qvarvarande pelare, band 

 eller ofrige bergfasten. Dessa arbeten fortgingo nu i nagra ar med skalig malmvinst till 

 1830, da all vidare brytning i denna grufva f6r framtiden upphorde. 



') Som bekant hr har man sagt, att Wretgrufvemalmen ar en till N.V. forflyttad del af L. L&nggrufvans fyn- 

 dighet. Det ar nu utefter denna skol, hvilken till sin strykning visserligen ofverensstammer med den bekanta 

 sko'len i vestra andan af L. Langgrufvan , som denna forflyttning anses hafva egt rum. Han'id torde dock 

 fS anmarkas, att skolens stupning i L. Langgrufvan ar at oster eller N.O., i Wretgrufvan dereraot dt S.V. 



