458 A. ERDMANN, 



Sokaren, Fol. 10, pa ungefar 100 farnnars djup tydligen 5fvertvara afven Nya Flintans 

 inalmfall. Magtigheten hos sjelfva den afskarande chloritskOlen , som bar och der afven 

 innehaller invaxt kalkspat, vexlar mellan 1 1 aln eller riagot derofver; och att afven 

 tjockleken hos den underliggande ofyndiga qvarziga glimmerskiffern icke kan vara sa be- 

 tydlig, det visar den med orten Sokaren skedda upptackten af malm pa knappa 5 fam- 

 nars djup under Gamla Flintans ofyndiga botten, se profil N:o 5 pa Fol. 13. 



Samtna natur af afskarande skOl har afven den 1 H aln magtiga, mot Oster stu- 

 pande, chloritskol, som i vestra andan af faltet i N.N.V:lig rigtning framstrukit tvartofver 

 Stora A- och Lilla Langgrufvornas fyndigheter och annu ses qvarstaende i saval Hast- 

 vinds-, som Kranorternas vestra langvaggar. Det ar utefter denna skol, som en "forflytt- 

 ning" mellan Vretgrufvans och Agrufvelagrets , fran borjan som man sagt sammanhan- 

 gande, fyndigheter pastas hafva egt rum: det ar afven samrna skOl, som i aldre Relatio- 

 ner finnes tillagd den egenskapen, att hafva "slapat Agrufvemalmen rned sig at sOder" 

 och samedelst astadkommit hvad man kallat en "utgrening" af hufvudmalmen at detta hall. 

 Denna skols fOrflyttande natur maste jag dock har annu en gang forneka, tills densamma 

 genom framdeles brytningar blifver tydligare adagalagd och bevisad, an som nu ar fallet. 

 Och hvad den s. k. malmrnedslapningen eller malmutgreningen betraffar, vagar jag i det 

 langsta afven betvifla, att den malm, som har genom de nyssnamnde ortiTiia, afvensom 

 genom Hoppets och FortrOstans sankningar, blifvit tagen i ansprak, verkligen utgjort en i 

 norr och sOder utstrackt, alltigenom sammanhangande, fyndighet utrned Ostra sidan af den 

 afskarande skOlen, utan fruktar tvartom, att densamma afven har uppe, likasom forhal- 

 landet ar pa stOrre djup i Josefinas och Ohlssons orter, varit genom mellanliggande balkar 

 af ofyndigt berg (glimrnerskiffer) fOrdelad i flera parallela fyndigheter med en allrniiii fiilt- 

 utstrackning fran vester till Sster. Mojligen hafva dock dessa ofyndiga mellanbalkar har 

 varit af en sa ringa magtighet, att de icke ansetts fortjena qvarlemnas, utan, pa samma 

 gang som malmen, blifvit bortsprangda och nedtagna, och detta ar sannolikt orsaken, 

 hvarf5re uti den slata liggande vestra vaggen i dessa arbetsrum (den s. k. skolvaggen) 

 numera intet spar efter dem qvarstar. Och det ar derfOre blott att beklaga, att deras 

 tillvaro icke heller f6r narvarande star att bevisa uti samma arbetsrums hangande vaggar, 

 der de sakerligen annu skulle synas, men hvilka vaggar tyvarr icke utan sarskildta kost- 

 satnina och tidsOdande tillstallningar, och afven da icke utan stor farlighet, aro atkomliga 

 och tillgangliga. 



I sammanhang harmed ma slutligen, sasorn en annan kanhanda icke sa osannolik 

 fOrklaring Ofver den stocklika formen hos vissa bland Agrufvelagrets inalmfall (Collegii- 

 och Kringlegrufvornas t. ex.), den asigten framkastas, att dessa grufvors fyndigheter moj- 

 ligen i sjelfva verket aro att betrakta sasom integrerande delar af nagon der pa trakten 

 aflagrad storre malmlins, hvilken under sin utstrackning i fait blifvit pa tvaren afskuren 

 af flera lodrata skolar, och hvarigenom saledes hela den stora malmlinsen blifvit fordelad 

 i flera stockformiga, ratt ned pa djupet gaende, mindre malmfall. Men svart, ja omoj- 

 ligt ar dock, att under nuvarande fOrhallanden afgOra, hvilkendera asigten ar med verk- 

 liga och sanna fOrhallandet mest Ofverensstammande. 



Flera andra lodrata eller nara lodrata tvarskOlar deremot, som i Relationerna om- 

 talas, langtifran att vara verkliga skdlfyllningar, d. v. s. tafvelformiga kroppar af en ut- 

 strackning i ryinden eller af en viss volym, an mindre afskarande eller fOrflyttande skolar, 



