BESKBIFNING OFVER D ALK ARLSBERG S JERNMALMSF ALT. 463 



blefvo lika rnanga talande vittnen om den tilltagande forkofran, som i denna rigtnirig 

 smaningom borjade inom de sarskildta bergslagerna uppblomstra. 



Att afven Dalkarlsbergs malmfalt icke lange kunde undga att blifva foremal for den 

 vaknande foretagsamhetsandan var naturligt: dess tillgangar voro for betydliga, dess mal- 

 iner for rikhaltiga och godartade, for att icke snart ater blifva ihogkornne. Men ehuru 

 salunda redan i borjan af 1700-talet atskilliga grufvor bar ater brOtos, daterar sig likval 

 faltets egentliga och mera allvarliga bearbetande fran medlet af samma arhundrade, sedan, 

 till folje af en tilltagande bruksrorelse bar pa orten, bergsraannen i Nora och angransande 

 bergslager i sallskap med atskilliga forrn5gna bruksegare, foretagit sig att rengOra och 

 rned arbete belagga de gamla igenrasade 5degrufvorna. Kort derefter forklarades malm- 

 faltet for odalfalt') och tillika anbefalldes de sarskildta grufveegarne att fordela sig pa 

 vissa grufvelag, i andamal att astadkomma en mera andamalsenlig och planmassig bryt- 

 ning, hvarjemte stadgades, dels att grufvedriften skulle fortsattas hela aret igenom med 

 standiga arbetare ellcr skjutare och icke sasom hitintills fa verkstallas med hytte- och 

 hemmansbruksarbetare eller tjenstehjon och dels att en sarskild Bergslags-grufvefogde*) 

 skulle tillsattas, hvilken borde hafva sig anfortrodd ledningen af och uppsigten ofver hela 

 grufvedriften. 



Men emellertid forgingo flera ar innan de sarskildta grufveegarne kunde forrnas att 

 sammantrada till sadane mindre grufvelag inom det stadgade utmalet och afven, nar detta 

 en gang sent omsider skett, blef det, hadanefter som hittills, hvarje enskildt grufvelags 

 strafvan, att, utan afseende pa grufvornas bestand for framtiden, tillvinna sig sa stor 

 malmfangst som mOjligt, men att deremot envist rnotsatta sig hvarje liten uppoffring, 

 hvarje foretag i brytnings- eller byggnadsvag, som icke omedelbart och for ogonblicket 

 medforde gagn och fordel afven at det enskildta intresset. Foljden haraf blef ocksa den, 

 att nastan samma roflystna och planlfisa brytning, som forut egt rum, afven hadanefter 

 fortfor att vara radande, och hvarom ocksa de tid efter annan intraffande stalpen och 

 rasen samt en ofta nog kannbar malmbrist voro talande vittnen. Flera s. k. "Bergs-Com- 

 missioner" blefvo visserligen da och da under tiden forordnade, att pa stallet undersoka 

 forhallandet, afgifva forslag till de ofverklagade olagenheternas aflijelpande och anvisa ut- 

 vagar for faltets mera planmassiga bearbetande. Men naturligtvis skulle alia forslag och 

 planer, sa kloka och andamalsenliga de an kunde vara, om icke alldeles stranda, dock pa 

 langt nar ej leda till de Onskade resultaterna , sa lange sorn det onda i sjelfva sin rot 

 annu icke var botadt, d. v. s. sa lange som en fullkomlig gemensamhet i intressen samt 

 enhet och Ofverensstammelse i anordningarne annu saknades har vid malmfaltet. Behofvet 

 haraf blef salunda med hvarje ar allt markbarare och b5rjade sent omsider afven af del- 

 egarne sjelfva inses, sa att andtligen ar 1825 de forut skiljda grufvelagen sammantradde 

 och forenade sig till ett enda gemensamt bolag. 



Ifran den tiden intradde ocksa har pa faltet en nastan ny sakernas ordning, ty alia 

 de foretag af ett eller annat slag, som af behofvet pakallades, kunde nu sa mycket lat- 



') D. v. s. att inga sarskildta utmal for nagon bar befintlig grufva mera skulle meddelas, utan hela faltet inne- 

 slutas inom ett enda gemensamt utmal, der icke heller nagot intrang af frammande inmutning var tillatet. 



*) Denna befattning blef likval icke tillsatt forr an ar 1782 efter manga fdrutgaende protester af grufveegarne. 

 Lonen bestamdes till 600 daler k:m. jemte eget bostalle. 



