OM TERRESTRA REFRACTIONS THEORIE. 397 



3. Terrestra refraction ar den vinkel, som ljuscurvans tangent a observationsorten 

 /Mar med rata linien emellan denna ort och det observerade foremdlel. Det ar till folje 

 haraf tydligt, att formeln (4) icke kan vara ett riktigt uttryck for terrestra refraction i 

 andra handelser, an da ljuscurvans tangenter i hennes bada andpunkter bilda lika stora 

 vinklar med samma punkters rata foreningslinia, d. v. s. da observationsorten och det 

 observerade foremalet hafva samma hojd Ofver hafsytan. Vid atmospherens normala till- 

 stand, da tatheten aftager med den tilltagande hojden 6fver jordytan (sasom bekant ar, 

 kan till en viss hojd i atrnospheren ett motsatt forhallande intrada, hvarfor de ofta obser- 

 verade negativa refractionsvardena tjena sasom bevis), maste den verkliga refraction, sa- 

 som latt ar att inse, vara storre an dess efter formeln (4) beraknade varde, nar det ob- 

 serverade foremalets hojd ofver hafsytan ar stOrre an observatorns ; i motsatt fall rnindre. 

 Det skall frarndeles i denna uppsats visas, att den stranga utvecklingen af terrestra re- 

 fractions theorie ocksa pa sadant satt skiljer sig fran Herr SAWITCH'S refractionsformel. 



Den lag for lufttathetens aftagande i atmospheren, hvilken Herr SAWITCH anvander. 

 kan natrirligtvis icke vara annat an approxirnativt riktig; atminstone ar densarnma icke 

 annorlunda empiriskt constaterad. Pa astronomiska refraction, i hvilken densamma blifvit 

 af BESSEL inford, utofvar dess approximativa natur icke ett sa vasentligt inflytande, att 

 dess ytterligare komplettering pa denna vag skulle kunna ernas. Direkte vore denna lag 

 lampligast genom iakttagande af de temperaturer, som i olika hojder af atmospheren aro 

 radande, att bestamma. Undersokningar sadana som de, hvilka GAY-LUSSAC och andra 

 under aerostat iska resor anstallt, skulle otvifvelaktigt sprida rnycket ljus Ofver detta dun- 

 kla fait, ifall medel kunde utfinnas, hvarigenorn dylika iakttagelser kunde med latthet 

 tillrackligt ofta repeteras, sa att man dymedelst blefve i stand att i den bestandiga vex- 

 ling, som rader fornamligast i de lagre luftlagren, uppdaga ordning och lagenlighet *). 

 Ernellertid synes, atminstone fran theoretisk standpunkt sedt, afven terrestra refraction 

 egnad att lemna oss vigtiga underrattelser orn atmospherens beskaffenhet och tillstand vid 

 olika tillfallen. Observationer pa terrestra refraction, tillborligt anordnade och anstallda 

 under olika dags- och arstider, synas b5ra kunna narmare bestamma lagarne for tathetens 

 och temperaturens aftagande inorn den lagre och vigtigare delen af atrnospheren, an de- 

 samma aro oss for narvarande bekanta. Men for sadant andamal bOr forst och frarnst the- 

 orien pa det allmdnnaste satt utvecklas, i det att for luftens tathetslag, sorn sokes, ett 

 uttryck infores, som genom sin allmanhet later lampa sig efter observationernas fordringar. 



4. I det foljande skall en strang utveckling af terrestra refractions theorie, intill 

 4:de digniteten af den geodetiska vinkeln, meddelas, hvarvid den allmannare atmosphe- 

 riska tathetslagen 







<?' 4 



skall laggas till grund, der {>,?', s hafva samma betydelser som ofvan (jfr. noten s. 396)), 

 och i,, k t , k,, t ... aro qvantiteter, som aro oberoende af s, men som likval kunna hafva 

 foranderliga varden till folje af atmospherens foranderliga tillstand vid jordytan. 



') PS dvlika ompdelbarn iaktt;i<<c]scr ,-if temperaturens ocli lufttryckets aftngancle med de vaxande hqjderna i 



hvilka 1 

 Society 



atinospluTcii hafva IVOUY och LUBBOCK grundat astronomiska refractionstabcller, hvilkn helt visst fortjena ett 

 i-j ringa fortrocnde. Pliilosoph. Transactions 1838, oeh Memoirs of the B, Astr. Society Vol. XXIV. 



