OM TERRESTRA REFRACTIONS THEORIK. 403 



Utvecklingen af Herr SA WITCH'S formel (4) ger 

 llefr. Sinl"=i/?C 



- i * Tg (90 - z + 0,3(7) PC 1 

 + is Tg 8 (90 -z + 0,30 W 

 etc. 



Da C' ar en inycket liten bage och refractionsserien raskt convergerar, blir skilj- 

 aktigheten mellan de bada ofvanstaeride utvecklingarne fornamligast beroende af deras 

 2:dra termer. Dessa fOrblifva negativa, sa lange z ar mindre an 90; blifva deremot po- 

 sitiva, nar z ar storre an 90. Emedan i den sednare Utvecklingen densamma 2:dra ter- 

 men alltid ar numeriskt stGrre an i den fOrra, nar den gjorda forutsattningen i afseende 

 pa C vidhalles, sa foljer, att refraction efter den sednare Utvecklingen blir mindre an efter 

 den f5rra, nar z ar mindre an 90, och omvandt, nar z ar stOrre an 90; hvilket ofver- 

 ensstammer med hvad ofvan, 3, blifvit yttradt. 



9. Den ofvan utvecklade refractionsformeln (g) innesluter de 5 constanterna 

 a, k i} k it k, och k k , som visserligen aro oberoende af vara hittillsvarande variabla v och 

 s, men hvilkas varden hanga vasendtligen tillsammans med atrnospherens foranderliga till- 

 stand vid jordytan. Dessa constanters egenskaper skola i det foljande blifva fOremal for 

 var diskussion. 



Hvad forst och framst <*, eller den vanliga astronomiska refractionsconstanten , be- 

 traffar, sa ar denna qvantitet, sasoin bekant ar, beroende af luftens ljusbrytande fOrmaga och 

 af dess tathet a observationsorten. Da luftens brytnings-formaga ar of5randerlig, sasom 

 det pa physikalisk vag ar constateradt, sa bero qvantitetens a forandringar ensamt af luft- 

 tathetens forandringar vid jordytan; och da vi fonnedelst de meteorologiska instrumen- 

 terna aro i stand att i hvarje ogonblick bestamrna dessa sednare, sa maste vardet pa a, 

 en gang for nagot visst lufttillstand bestamdt, kunna pa hvarje tid med noggrannhet an- 

 gifvas. Det enda tvifvel i afseende pa denna qvantitet, och sarskildt har i afseende pa 

 dess anvandning pa terrestra refraction, som annu kan vara ofrigt, ar det, om luftens 

 brytnings-formaga, sasom pa alia tider vid jordytan, sa ocksa i alia hOjder i atmospheren 

 ar densamma. Detta tvifvel hafves likval fullstandigt genom den omstandigheten, att be- 

 stamningar genom astronomiska observationer och physikaliska undersokningar ofver luf- 

 tens brytnings-kraft vid jordytan gifva sa, val ofverensstammande varden pa qvantiteten 

 a, som af sa olikartade undersokningar rimligen kan vantas. De bekanta experimentela 

 undersokningarne af BIOT och ARAGO, anyo beraknade med anvandande af REGNAULTS be- 

 stamning af luftens dilatationscoefficient, ge for temperaturen och for barometerstandet 

 0,76 metre*): 



- 0,00029374 



Astronomiska bestamningar af samma qvantitet hafva flerfaldigt blifvit .gjorda, och er- 

 bjuda ratt val ofverensstammande resultater. Med den ofvanstaende physikaliska bestam- 

 ningen harmonierar bast det af DELAMBRE funna vardet 



a = 0,000i!9388, 



f5r samma barometer- och thermometerstand gallande. For vara vanligaste astronomiska 

 refractions-tabeller ligger BESSELS bestamning till grund, eller 



') Comptes rendus hebd, T. XL. p. 32 och folj. 



