OM TEKRESTRA REFRACTIONS THEORIE 



413 



14. Fdr att utveckla refractionens fullstandiga, fran qvantiteterna och I har- 

 rorande beroende af lufttrycket och temperaturen a observationsorten , aterkalla vi i min- 



net relationen (pag. 404) 



b- i 



" 



der vi hafva satt 



= 0,0002928(5, 



och der b' ar barorneterstandet vid observationstillfallet, uttryckt i metres, afvensom for- 

 meln (g'}, ur hvilken genoin multiplication med C" refraction erhalles (jfr. pag. 402). 

 Kallas eft det varde pa ft, i denna sistnamnda equation, hvilket motsvarar O a och </, eller 



+ 2 V o Cot z (4 Jc> Cot'z + 3 o& 3 - (f & 8 S + &, & 3 Cosec 8 *)} C 

 + etc. , 



och silttes 



I 



b> 



0,70 l+tl 



sa finna vi genom equationens (g'} differentiation, om vi i dess bada forsta termer afse 

 jifven temperaturens qvadrat, men i de tva sista termerna endast fOrsta digniteten af t', 

 enligt MACLAURINS theorem foljande uttryck for coefficienterna T i} T t och B: 





[3 Cof * 



3 ^^7 ) + * 0^1 0^3) f ' C J 



^ = - i o 2 C* { A A Cosec 1 * + 



der differentialcoefficienterna f'jp J hafva samma betydelse som i uttrycken (a). 



I de ofvanstaende uttrycken (<J) aro tvifvelsutan atskilliga termer upptagna. som 

 icke aro af nagon betydenhet, och hvilkas riktiga uppskattande da bast foretages, nar 

 qvantiteterna ^ - , , & 2 . . . blifvit numeriskt bestamda. 



15. Da qvantiteterna k t , k^... aro obekanta och skola ur observerade refractions- 

 varden sokas, sa blir det, sasom vi ofvan antydt. otvifvelaktigt formanligast , att forst 

 med de observerade qvantiteterna fBretaga sadana reductioner, att k t , & s . . . komma ofver 

 allt att vara hanforda till samma temperatur, 0. Alldenstund differentialcoefficienternas 

 i () numeriska varden i allmanhet icke kunna beraknas utan kannedom af qvantite- 

 terna o&t, 0^2 sjelfva, sa blir den enda utvagen den, att framga med successiv approxi- 

 mation, hvilken dock i alia handelser b6r blifva ganska latt. Vi antaga till en bOrjan, 



