416 R- G. LINDHAGEN, 



Vi fa namligen: 



och 



T= !-*+ ' **' - ^c., 



saint till folje haraf, om vi uraktlata den nJlstan fbrsvinnande termen </**<*% -^-'i, som 

 innehaller den lilla qvantiteten a i 3:dje potensen, 



6'-0,78 



JemfOra vi denna utveckling med den inom {} inneslutna factorn i (y), och satta vi 



ulk-r 



B 



() y " ~" 



sa blir genom detta varde pa x afven temperaturens qvadrat-term i det narmaste satis- 

 fierad, sasom vi latteligen kunna Ofvertyga oss. Genom qvadrat-termernas jemforelse fa 



T 



vi namligen, om vi for x insatta dess nyss funna uttryck, -, foljande vilkorsequation 



for riktigheten af detta varde pa x: 



T t .f . T t \ 



I det vasendtligaste blir, enligt () och (rf) samt (/?), (t) [c, ar enl. BESSES omkring . t() " t | 

 och (0, 



Genom dessa approximativa varden satisfieras ofvanstaende vilkorsequution fullst&ndigt. 

 Pa sadant satt fa vi slutligen 



6' 



hvilken formel ar sardeles beqvam for logarithrniska calculer. 



Om det skulk- visa sig, hvilket endast pa empirisk vag kan ske, att terrestra n 

 fraction rumu har nagot annat beroende af temperaturen vid jordytan, an det soin liar 

 blifvit taget i betraktande, hvilket beroende endast deraf kan harflyta, att qvantiteterna 

 c t , c,..., som bestamma lagen for temperaturens aftagande i atmospheren, 5 sjelfva verket 

 icke aro invariabla, utan for.andra sina varden ined temperaturen sjelf, sa mastc vura of- 

 vanstaende calculer Ofver temperaturens inflytande pa terrestra refraction underga en mot 

 svarande modification. 



17- 



