OM TERBESTRA REFRACTIONS THEORIE. 419 



rcpresentera den terrestra refraction. Af bans furberedande bearbetning och sammanstall- 

 nirig under alhnanna synpunkter af det rika observationsrnaterialet skall jag deremot i det 

 foljande gora bruk. 



Den nivelleringsoperation, som i det citerade verket afhandlas, hade, sasom tillf&rene 

 ar namndt och sasom verkets titel utvisar, till syfte att utrona hojdskilnaden mellan 

 Svarta och Caspiska hafven. Operationslinien tog sin borjan i Kagalnik vid Asowska sjOn, 

 icke langt sydvest fran Asow, gick Ofver Stawropol, Georgiewsk, Mosdok och Kisliar, saint 

 slutade vid Tschernoi Rynok, en by belagen vid Caspiska hafvet och nagra mil norr om 

 staden Kisliar och om Terek-flodens utlopp. Hela linicns langd utgor vidpass 85 svenska 

 mil och" fordelades i 124 hufvudstations-punkter, som saledes voro i medeltal 24 till 25000 

 fot fran hvarandra aflagsna. Till utronande af afstanden blef, langs hela strackan, mellan 

 hvarje par p<t hvarandra foljande stationspunkter, ungefarligen vinkelratt mot samt till lika 

 utstrackning at bada sidorna oin deras foreningslinia, en liten bas af circa 1400 fots 

 langd uppinatt, hvars andpunkter iifvenledes tjente till nivellements-stationer, hvilkas af- 

 stand fran hufvud-stationerna alltsa i medeltal kom att utgora 12 till 13000 fot. Pa sadant 

 satt erhullos flera sins emellan oberoende nivellements-serier, hvilka forenade maste i be- 

 tydlig man fSrhoja slutresultatets sakerhet. Det ar fornamligast under denna hufvud- 

 operation, som observatorerne skankt refractionens dagliga forlopp en omstandlig upp- 

 rnarksamhet. 



Under nivellementets fdrlopp hade observatorerne tillfalle att fran flera stations- 

 punkter se den Kaukasiska bergskedjans h5gsta spetsar pa betydliga afstand. Af dessa 

 tillfallen betjenade de sig ocksa for att bestamma samina bergsspetsars hojder. De zenith- 

 distanser, hvilka f5r sadant andamal uppmattes, aro, i anseende till de stora afstanden 

 och bergtopparnes betydliga hojder, ganska vardefulla, nar fraga ar att bestamma de coeffi- 

 cienter i var refractions-serie, hvilka theorien lemnat obestainda En annan fraga, som 

 jag lilngre fram skall soka att besvara, ar den, huruvida de ocksa aro for sadant andamal 

 tillrackliga. 



19. Jag har tillforene (sid. 404 och folj.) antydt de forandringar, hvilka refrac- 

 tion under loppet af en dag ar underkastad, och det sainmanhang, i hvilket dessa foran- 

 dringar sta till beskaffenheten af de observerade fOremalens bilder. Jag aterupprepar bar, 

 att refraction nagot efter middagen har sitt minsta varde, hvilket ar atfoljdt af mycket oro- 

 liga bilder; att omkring tiderna for solens upp- och nedgang refractionens varde ar i sitt 

 maximum, hvilket jernval utmarker sig genorn bildernas stora oro; samt att tviinne tids- 

 momenter dagligen intrada, ett under formiddagen och det andra under eftermiddagen, 

 da foremalens bilder visa sig lugna och precisa, och da refraction har ett medel varde, 

 som dag fran dag forblir nastan oforandradt, under det att refractioncns belopp pa andra 

 tider ar underkastadt stora oscillationer. Observatorerne vid den Caspiska expeditionen 

 hade kommit till dessa slutsatser genom ett noggrannt iakttagande af bildens beskaffenhet , 

 hvilken alltid i journalen angafs jernte sjelfva zenithdistans-ubservationen. Genom ofning 

 hade de kommit derhan , att de med sakerhet kunde mellan bildens storsta oro och storsta 

 lugn urskilja annu 4 stadier. Pa det citerade arJbetets XXVl:te sida finnas refractionens 

 varden ordnade efter bildens beskaffenhet, fran tillstandet "rnycket orolig", motsvarande 

 refractionens minimum, intill sarnma tillstand, motsvarande refractionens maximum, och 

 sarskildt sainmanstallda for de storre afstanden mellan nivellementets hufvudstations- 



