442 A. E RDM ANN, 



. 



till stOrre eller mindre antal och oinvexling finnas inlagrade. En blick pa den bifogade 

 ^kartan Tafl. X visar salunda, att denna bergart icke blott upptrader p;i sidorna om Nora- 

 sjon, hvarifran den vidare, sasora ett nara sannnanhangande tacke, utbreder ig sOder ut 

 forbi Pershyttan, Ramshyttan, Hoffmanstorp och BredsjOtorp ned till Lackhyttan och Box- 

 boda vid sOdra sockengransen, utan afven ar radande Ofver stOrre del en af socknens syd- 

 vestra areal och der intagcr trakterna allt fran Fasjon och Balsjon i norr forbi VestgOth- 

 hyttan och Sandvik ned till Svartelfven och Elfsnabben i vester och sydvest. jGneissens 

 hufvudskiffring gar i allmanhet Ofver allt uti O.N.O..eller N.O., med undantag af de till 

 Svartelfven stOtande trakterna, der den icke sallan har en rigtning i N. S., N.N.O. eller 

 till och med N.N.V., allt efter de bojningar, som sjelfva Svartelfsdalen der ar underkastad. 



Bland markvardiga inlagringar i stort torde uppmarksamheten har i forsta runmiet 

 bOra fSstas pa den magtiga bildning af kalksten och dolomit, soin alltifran sjOn Elflangen 

 fortsatter i en sarnmanhangande strackning at nordost forbi Elfliyttan, Kolbergsgarden, 

 Bengtstorp och Knapptorp till Bergsang vid sOdra sidan af Asbosjon, och efter att ater 

 hafva upptradt vid nainnde sjOs norra anda stracker sig forbi Skoftorp norr ut till FasjOn 

 och slutligen fortstryker utmed dennes och sjOn Uskens Ostra sidor forbi Marshyttan upp 

 till sjOn Rossvalen. Hela lagret har saledes den betydliga utstrackningen pa langden af 

 Ofver fyra mil med en deremot svarande bredd eller magtighet, uppgaende i sOdra andali 

 omkring sjOn Elflangen till flera hundra famnar. Bergarten bildar pa utskilliga stallen 

 egna sjelfstilndiga berg och'hojder, hvilket forhallande dock ingenstades tydligare framstar 

 On pa Omse sidor om Elflangen, hvarest de kalkstensasar, mellan hvilka, sjon ligger in- 

 klamd, flerstades uppstiga till en hojd af 60 100 fot Ofver dess vattenyta. Lagret ar pa 

 en mangd stallen har och der Oppnadt med stOrre och mindre stenbrott, for vinnande dels 

 af sten till kalkbranning och dels -af lampligt beskickningsamne vid traktens hyttor. 



Den kerniska analysen har adagalagt att lagret, langt ifran att allestades irmehalla 

 ren kalksten (kolsyrad kalkjord), fastmer pa flera stallen upptrader sasom dolomitartad 

 kalksten eller till och med sasom verklig dolomit. Dock har i naturen ingen bestamd 

 skillnad i lagring mellan den rena kalkstenen a ena och den rena dolomiten a andra sidan 

 kunnat upptackas, utan, synas tvartom bada arterna genom omarkliga ofvergangar sam- 

 manflyta med hvarandra. Sa t. ex. utmarka sig sasom dolomiter eller dolomitartade kalk- 

 stenar varieteterna fran Bengtstorp (med 10 15 % kolsyrad talkjord), Kolbergsgarden 

 (med 37 % Mg C), Wenelfven (20 % Mg C:), Skoftorp (10 % Mg C), Flyttkulltorpet Oster 

 om Elflangen ^12 % Mg C), men deremot sasom verkliga kalkstenar den i hOjderna vester 

 om Elflangen fOrekommande stenen, afvensom den som brytes vid Marshy ttan och flera 

 andra stallen. Hog de forra eller de dolomitartade varieteterna ingar derjemte en ringa 

 mangd kolsyrad jern och manganoxidul, (i medeltal dock icke Ofverstigande en procent) 

 sasom substitut for kalk- och talkjordskarbonaterna. I allmanhet fri fran frammande in- 

 blandningar, nied undantag pa vissa lokaler af en pa det hela obetydlig halt af invaxt 

 farglOs eller IjusgrOn grammatit, utmarker sig denna stenart genom sin alltid smakorniga 

 eller finkorniga textur och sin vanligtvis rent hvita eller gulhvita farg. Men derjemte 

 forekomma bar afven .andra fargvarieteter, bland annat en sardeles vackert rosenrOd afart 

 (uti en egen liten bergas vid sydvestra andan af sjOn Wikern mellan Kolbergsgarden och 

 G:la Wiker) och en annan med svartgra flatnmor och adror pa ljusgra botten (Mars- 

 hyttan), o. s. v. 



. 



>. 







i 



