stridde den, for alt vara riklig. Sednare forsok hafva val 

 filer adagalagt f6rslagsmeiiin<4rMs gnmdUishi't ; men da del 

 icke kan nekas, att man mi liar i sin fftrmaga, all genom for- 

 sok komma till mycket noggrannare talforhallanden, an som 

 for 30 5r sedan var mojligl, sa 1 blifva, till folje deraf, alia be- 

 modanden att profva och om mojligt till storre noggrannhet 

 bringa de tal som uttrycka de enkla kropparnes atomvigter, 

 af stor vigt. Dervid forestalla sig likval icke alia, som 

 loivlaga sadana forsok, huru manga sv^irigheter man bar att 

 ofvervinna, na'r fra"ga blir att erna den hogsta mojliga nog- 

 grannhet, och vi hafva exempel pa att de nya korrigerade 

 bestammelserna afvikit vida mer fran del ratta talet, an de 

 tal till hvilkas berikligande de blifvit foretagna. Ett af dessa 

 oxompel foreler zinkens atomvigt. 



En fransk kemist, JACQUELIN, foretog 5r 1841 att bestam- 

 ma denna genom matning af den volum vatgas, som en gif- 

 von vigt zink utvecklar vid sin upplosning i utspadd svaf- 

 velsyra. Nar han da beraknade vatgasens egentliga vigt till 

 0.0624, i stallet for U.0688, som den ar befunnen vara, fick han 

 zinkens atomvigt till 414.0. Den hade med riktig eg. vigt af 

 vatgasen blifvit a'nnu hogre. Inseende att forsokets beskaffen- 

 hel ej medgaf palitlighet, fornyade han under 1843 *) sina 

 forsok medelst oxidering, af vanlig i handel fdrekommande 

 zink, genom upplosning i salpetersyra, afdunslning och glodg- 

 ning. De frammande inblandningar han, genom metallens ana- 

 lys, fann och till myckenhet bestamde, afraknades, och pA delta 

 salt feck han atomviglen ^iter 414.0. Nagra mcinader sednare 

 tillkannagaf FAVRE i Franska Vetenskaps-Academien, alt afven 

 han ofver samma amne anstallt forsok, och hade, genom ana- 

 lys af ren oxalsyrad zinkoxid, kommit till del resultat, att 

 zinkens alomvigt vore af valets eqvivalent en jemn mullipel 

 med 33 d. a. 12.5X33=412.5. 



') Annales de Cheraie et de Physique, VII, 194. 



