190 



manmgom och ganska langsamt, ungefar sdaom fjellmos- 

 sens (.i-. 



Del tyckes som om innevarandc Srs vaderlek, eller deraf 

 framkallade vaxtlighetsforhallanden, eller andra omstandighe- 

 tcr, varit ovanligt gynnande for den omlalade fogelarlens forl- 

 plantning; Alminslone bar man svdrt, all pA annat salt forklara 

 den ofver en sa~ slor lands! racka pa 1 en gSng uppkomna myc- 

 kenhclen, som ej synes hafva varit forberedd under de forra 

 aren; men hvarest egentligen forokningen skett, om det varit 

 ofver hela del land som fogeln bebor, eller blolt i norra de- 

 len af dess omr5de, ar hittills ej bekant. 



Flera nordiska djur- och fogelarter, som ej vanligen 

 flytta efter arstidcrna, visa ett liknande fenomcn, nemiigen 

 att vissa 3r forokas till en ganska stor myckenhet, samt att 

 da utvandra. Fjellmossen (Myodes Lemmus) aro i detta han- 

 seende mest beryktade. Tjader och Orre, afvensom Riporna, 

 visa sig vissa 3r i ovanligt slort anlal i Norrland, da folket 

 der anse dem komma ned frSn Lappmarken. Sidensvansen 

 och Tailbiten (Corylhus enucleator) tyckas ej vara egentliga 

 flyttfoglar och blolt visa sig i sodra Sverige samt annu syd- 

 ligare, de ar, da de ovanligen forokat sig. Liksa ser man 

 understundom de nordiska Ugglearterna (isynnerhet Sir. ni- 

 soria, a'fven nyclea och Tengmalmi, sallan liturata eller lap- 

 ponica) nedkomma till de sydligare landskapcrna , utan att 

 ndgon rimlig anledning ar till den formodan, att de varit 

 tvungne utflytla genom strang vinter, och utan att nagol tAg 

 af fjellmoss forsports, hvarigenom de kunnat ledas frAn hem- 

 bygden. Af de anforda exemplen skulle man kunna finna 

 anledning till den formodan, att den irreguliera forokelsen 

 och deraf foljande utvandring sardcles tillhorde djurarler, som 

 bebo fjelltrakter eller den hogre norden. Man erinrar sig, 

 jemte del anforda, de likartade utflyttningar mot soder, som 

 hararne, enligt PALLAS, understundom foretaga i Siberien, 

 och som aro sa 1 mycket rnarkvardigare, som samma djurart 

 ej tyckes visa samma fenomen inom Skandinavien. 



