motsvarigheter, aterspeglar och symboluerar dot 

 ena i det andra. 



Om Vi efter- dessa grundsatser soka att for 

 vart begrcpp framstalla naturens System (efter 

 vara narvarande kunskaper om den samma), ar 

 derfore alldeles icke sagt, att vi \ilja smida na- 

 turen sjelf i dessa tranga, med mathematisk coti- 

 sequens utforda, former ; vi erkanna gerna att de 

 blott aro ungefarliga och det sa inyrket heldre, 

 sorn de till folje af naturens beskaffenhet pa pap- 

 peret aldrig kunna blifva annat an en bild af 

 Systemet (det Oandliga) och icke Systemet sjelf 

 (eller det Oandliga &jelf). Forf. var forvissad, att 

 man under denna construction lattare kunde ana 

 naturens omfattliga System, an i det vanliga prin- 

 ciplosa adapterandet af familjerne. Han ansag det 

 ej otillborligt, att gora sig en bild af det oand- 

 liga, sa \ida man ej betraktar den (Systemernes 

 form) som en idol ! 



Efter dessa reflexioner, visar Forfatta- 

 ren, att ehuru han ansag noggranna under- 

 sokningar af vexternas minsta delar af hogsta 

 vigt, vore det likval fdga beromvardt, att for 

 hvarje afvikande character bilda nya familjer. 

 Mera fortjenstfullt ansag han att forena de redan 

 forhandvarande uti naturlige gruppcr. Till de af 



