56 



mera beha.glig, och deras begagnande vid den all- 

 mannu classificalionen inindre gissning underka- 

 stadt, an undersdkningeri af organfdrhallandct 

 och begagnandct deraf for samma andamal; ehu- 

 ru Fdrfattaren erkanner, att fenomcnerna bora 

 vara ledtraden endast vid undersokningarne, ocli 

 icke infdras i systeinet a'nnorlunda, an uti dc or- 

 ganer, hvarigenom dessa fenomcncr uppenbarat 

 sig. Forfattarens rnening ar salunda, att en gif- 

 ven yttring bor leda till forskande af dess ur- 

 ' sprung, och att alltsa den lefvande naturen hell- 

 re bor studeras sasom lefvande, an i cabinetter, 

 der det, icke mer lifsyttrande, organcts besta'm- 

 rnelse ofta maste forklaras efter individuella asig- 

 ter, och utslagen af den enes eller den andres 

 undersokning i folje deraf blifva olika; afvensom 

 Forfattaren visar, att de osvikligaste resultateii 

 for bestammandet af organisraens plats i natur- 

 serien barledas fran dess organers undersokning 

 icke forr, an den sker i sammanhang med deras 

 functiorier. 



De sondrade sambanden emellan naturalster, 

 bvilka ratteligen horde forenas, de brokiga grup- 

 per och den mangd undantag, som vanpryda den 

 naturliga classificationen, da man dervid endast 

 baft organfdrhallandene till dgonmarke, tror For- 

 fattaren skulle undvikas, och affiniteternej battre 



