58 



den bestamda timman, och asyftade mera att an- 

 tyda de dermed sammanhangande fragor an att 

 bidraga till deras afgorande, ingick ban [uti en 

 framstallning af de vanliga bevisen for forandrin- 

 gen af jordens equator. Han trod'de sig finna ett 

 nytt bevis derfor uti folkstammarnes ursprungli- 

 ga utbredning, och sokte visa, att dessa^nodvan- 

 digt mast utbreda sig i isotherma lineer, och att 

 om de afvikit utom dessa, de snarare bort flytta 

 sig emot Soder an emot Norr. Da nu Gaucasiska 

 starnmen utspridt sig fran vestra stranden af 

 Ganges ofver Caucasiska bergen till hela Europa, 

 och Ghinesiska stammen utvidgat sig fran 6'stra 

 bradden af Ganges at Nordost, da deremot Sibi- 

 riakernes slam afvensom IVegernes oiipphorligen 

 forblifvit inom samma gransor, sa maste de for- 

 ras utbredning hafva skett i det narmaste paral- 

 lelt ined Equatorns fo'rsta direction, och de sena- 

 res quarstannande hafva foranledts deraf, att po- 

 len afven fore forandringen varit uti trakten af 

 Sibirien, fast p& en annan punkt, och equatorn 

 passerat Afrika da som nu, fast under annan vin- 

 ' Vei. Forf. aterkallade dervid flere andre forut 

 kanda fenomen, t. ex. Islands, N. Americas, Gron- 

 lands hogre temperatur, landernes kring Svar- 

 ta hafvet, Palaestinas, Egyptens lagre temperatur 

 i fordna tider, som liitteligen skulie kunna for- 



