mycken valvilja. Harpa grundade jag mitt hopp aft lyckas 

 i foretaget, emedan jag visste att Kejsarens Ofver- Apothe- 

 kare von Fiune. Jag reste nagot ofver tre mil pa sodra 

 sidan om Petersburg till Tzarsco-Cello, der Kej.saren visfa- 

 des , och blef genom det sambaml som eger rum inom 

 pharmaceutiska corpsen , snarf bekant med Ofver- Apothe- 

 karen Ingelman. Han gaf mig ett bref till Professor Wein- 

 man , som forestar tradgarden vid Kejserliga Lustslottet 

 Pawl-Lowsky, en half mil la'ngre bort. Ankommen dit, 

 satt Professorn i vagnen for att resa bort; men uppdrog 

 artigt at en annan att lemna mig en Rabarberplanta. La- 

 kritsvaxten farms ej. Men nu uppstod en babylonisk for- 

 bistring. Tra'gardsmastaren talade allenast Ryska och bvar- 

 ken ban eller min tolk voro botanister. Efter mycket bry- 

 deri bekom jag en planta af Rheum compactum, hvilken 

 dock af min Ryska va'rd i Petersburg forstordes; men som 

 Ryska Tragardsmastaren en vis t pekade^ pa en annan Ra- 

 barbervaxt, som ban pastod vara den basta , ocb denna 

 vaxt vid tillfallet hade mogna fron", repade jag nagra sada- 

 ne, och dajagaterkom tillFaderneslandet, odlaele jagdempa 

 min egendom Kartene belagen i Westergothland, i den dal 

 som bildas emellan Halleberg och Hunneberg. Har frodade 

 sig vaxten fortraifligt-, och da jag sju ar derefter skordade 

 deraf, uppsande jag ett par rotter till Svenska Tragards- 

 foreningen, pi hvars exposition i Mars 1834, de gjorde 

 mycket uppseende , och tyckte man sig finna "att de syn 

 tes vara ba'ttre an hvad man hittills ka'ndt af Svensk pro- 

 duction." Emedlertid gjorde jag medicinska prof med roten, 

 hvilka prof stracktes allt la'ngre och langre; och arbets- 

 klassen omkring Wenersborg, som anvander mycket hel 

 Rabarberrot , ville snart icke ha af annan, an hvad den 

 kallade den hvita Rabarbern, Genom manga Pharmaceu- 

 tiska tillredningar, bar jag fullkomligt forvissat mig derom 

 att den af mig odlade Rabarbern a'r till alia delar lika me- 



