156 



matning. Han kande atskilliga gamla forfattare , som sys- 

 selsait sig med jordbeskrifning , sasom PLINIUS , OROSIUS, 

 PiusciAiMis, SOLINU.S, ISIDORUS och nagra andra. Ur dessa 

 excerperade han ett och annat, som syntes honom mark- 

 vardigt angaende de provinser, hvilkas dimensioner han 

 omtalade. Antligen hade han ock dels sjelf rest och sa- 

 lunda inhamtat atskilligt i synnerhet om oarne i granskapet 

 af Irland , och dels samtalat med resande missionarer och 

 pa delta sait fatt hvarjehanda geographiska notiser. Af- 

 ven ur detta forrad meddelas ett och annat. Salunda ut- 

 gores Dicuils arbete af en compilation af de Theodosianska 

 matarnes tippgifter och af\ nagra aldre geograplnskt-histo- 

 riska forfaltare, livartill komma nagra fa underrattelser ex 

 visis et auditis. 



Det ar med nagra af dessa senare som vi liar anim 

 uagot vilja syssels^tt^ oss. Exceipferna ur de gamle kniina 

 endast vara af vigt for critiken af dessas text, hvarmed vi 

 icke hjir hafva nagot alt skaffa. Den tlieodosianska pro- 

 viiisuppinatningen ar visserligen ett vigtigt factnm , och dess 

 resnltater fortjena inycken uppmarksanihet : men de ma 

 dock ha'r lemnas pa sidan. Hvad deremot DICUIL ur egna 

 forrad liar ait meddela om Germanien ocliNorden, skall liar 

 tagas i hastigt betraktande. 



Det om Germanien ar ringa eller intet. " 3 He!a Germa- 

 nien och Gotliien", heter del, "gra'nsar i osier till Weichsel- 

 floden d) , i vester till KJien, i norr till Oceanen , i soder 

 till Donau. De aro i langd 800,000 steg, i bredd 384,000." 

 O.ster ha'rom lirjrer Dacien och Alanien, J 'som gransar i 



' *~> 



Oster till de sarmatiska odemarkerne , i Tester till Weich-. 

 seln, i norr till oceanen , i soder till Isterdoden." Det 

 markvardigaste vid detta stalle ar att Gothien och Germa- 

 nien stallas bredvid hvarandra. Det ar tydligen de sydeu- 



d) LETRONNKS text liar Vistla; codices Huistia men strax dcrefter 

 Vistla. 



