157 



ropeiska Gothernas lander i granskapet af Donau, som me- 

 nas. Denna apposition passar fortraft'ligt pa Theotlosii tider- 

 I DICUILS hade den langesedan upphort. DJCUIL upptog dock 

 hvad han i sin urkund faun antecknadt. Dessutom fortje- 

 nar det uppmarksamhet att DICUIL , eller heldre de theodo- 

 sianske matarne la'gga Dacien ocli Alanernas land i samma 

 liojd som Germanien. Oceanen ar nordgrans, Donau eller 

 Donaus mynning, Ister, ar sydgrans for bada landerna, hvilka 

 skiljas fran livarandra genoin Weichseln., Denna begrans- 

 iiing ar val in era en geograpliisk forestallning hos de ganile 

 jin den nagonsin varit till i verkligheten. Utom detta anfo- 

 ras bekanta ord af SOLIMJS om Germariiens bisonoxar, urar 

 ocli elgar. A1H detta bar denna gang icke vidare for. oss 

 nagot intresse. 



Ur PLIMUS ocli ur SOLIMTS omtalas on Scandinavia. Den 

 ar naturligtvis en gennanisk o. Dess nainn ar i de bekant- 

 gjorda maiuiscripterna mycket radbrakadt. Den heter Gravia 

 Candavia, Scandinavia, och olika pa olika slallen , sa att 

 om man icke bade de gamle att tillga , sknlle man icke 

 kuniia gissa, att fraga vore om samma o. Likaledes an- 

 foras bekanta ord af PLIMUS (Pytlieas)-, ISJDORUS, S^UISCIAMIS 

 och SOLIM-S om Thule, ocli sedan iorfatfaren ur den sist- 

 namde berattaf, "hum bland de manga oar, som ligga om- 

 kring Britannien, Thule ar den yttersfa, hvarest under 

 sommarsolstandet irgen natl limits och under vintersol- 

 standet ingen dag e)," tillagger han : Det ar nu trettio ar 

 sedan nagra prester, som visfats pa on Thule fran den 1 

 Februari till den 1 Angusti, beraltade for inig, huru icke 

 blott umler sjelfva solstandet ufan afven under dagarne der- 

 omkring, om aftonen, den ncdgaende solen gommer sig lik- 

 som bak en liten kulle , sa att under en liten stund der ar 

 skymning, n:en intet miirker, och man kan forratta .afven 



e) Citatct ur SOLINUS ar icke noggrannt; vi vilja icke bar uppelialla os s 

 mcd utvisandct af vaidsloshctcrna. 



