IS 



verksamlu't, till en belydlig grad gait forloradt, ly jag liar 

 funnit alt strommens liastigliet med tiden m'mskas. Delta 

 kan ej ami at an forekomma besynnerligt, da bvarken xin- 

 ken eller blysuperoxulen synes underga nagon inarkbar for- 

 andring, ocb fortsatta undersokningar fa afgora, oin orsakcn 

 kan bero pa nagon omstandigliet, som tillaler felets afbjel- 

 pande. Den sa befydligt bastiga stroin , livilken vid dylika 

 torra staplar, i jainforelse med de vanliga, isyniierliet in- 

 nan de bli for gamla, ager rum, synes nig bufvudsakligen 

 bero der]>a , att bruna blysuperoxiden ej moiarbetar elek- 

 triska amnets intrangande : ty oaktadt metallerna bland alia 

 kroppar iiro de biista ledarne, liar man dock anmarkt, att 

 de fororsaka elektriska strommen ett visst binder alt in- 

 tranga pa ytan , bvilket binder eller motstnnd , enligt Fecb- 

 ners ocb fleras forsok, isynnerbet ar betydligt vid de nega- 

 tiva plalarne i en galvanisk apparat. Harmed ofverens- 

 sfamma iifven mina forsok angaende fasta kroppars led- 

 ningsformaga '") genom bvilka ar bevisadt, att pnlverise- 

 rade melaller , inlagda i glasror, till den grad motsta led- 

 ningen , att ett mattligt starkt slag Iran en laddilaska 

 knappt formar tranga derigenom. Delta motsfand, ager der- 

 emot icke rum bos atskilliga icke metalliska amueii t. ex. 

 kol, svart svafvelbundet quicksilfver, brun blysuperoxid. 

 Om denna forklaring ar riktig, skola de torra elektriska 

 staplarne sannolikt annii mera forbattras , om man kunde 

 raka pa ett ledande ieke metalliskt amne, bvilket, begag- 

 nadt i xinkens stalle, med bruna J)lysuperoxiden bildade en 

 tillracklist stor motsats. 



*) PoggcndorlTs Ann. dcs Physik B. 34 s. 437. 



