345 



pa bladens undra sida. Stundom voro bladen sa djupt in- 

 skurna att de skulle kunna kallas pinntandade. liotbla- 

 dens sidosmablad voro nastan alltid pa yttre sidan inskur- 

 ii, -i an da till basen och hade de nedra tanderna stundom 

 ater tandade ; ha'rigenom blef dessa smabladens form agg- 

 rund, da de deremot vanligtvis aro omvandt-aggrunda, na- 

 gon gang aflanga. Denna art vexte heist pa nagot torra 

 backar och ar sardeles ymuig kring Kongsvold; den fore- 

 gaende frodades i synnerhet pa nagot fuktiga och skug- 

 giga stallen. Fig. i FI. Dan. ar god, men gjord efter ett 

 temligen litet exemplar. 



Epilobium montanum L. /?. col/mum JM. K. Deutschl. 

 Fl. 3. p. 16. Koch. Syn. p. 240. Ep. collinum Gmel. 

 Reichb. Fl. exc. p. 626. E. montanum fi. minus 

 Wim. Grab. Fl. Siles I. p. 371. E. mont. @. ramosum 

 DC. Prodr. 3. p. 41. 



Hab. in montosis : inter Ottem et Hoaas Sundaliae in 

 Nordmor d. 14 Sept. 1837; ad Lyse Par. Strand Ryefylke 

 d. 8 Aug. 1826. In Storoe Sondhordlehn Dioec. Bergen- 

 sis legit Blytt qui specimen benigne communicavit 

 (cfr Mag. for Nat. Yid. B. 12. p. 31). 



Caulis a basi radicante erectus spithamaeus-pedalis te- 

 res pubescentia tenui crispula vestitus 1. usque a basi 1. su- 

 perne ramosissimus. Folia saepius minuta ovata approxi- 

 mata breviter petiolata crassiuscula nitidula serrato-deuti- 

 culata apice truucata inferiora opposita cetera alterna. In- 

 florescentia densa. Flores quam in vulgari minores purpu- 

 rei. Capsulse breviter pedicellatse pubescentes. Semina fusca 

 obconica lateribus bisulcato-compressiusculis sub lente puu- 

 ctulato-scabriuscula. 



Denna form, som vid forsta ogonkastet syues ganska 

 olika den vanliga E. montanum, ofvergar genom mellan- 

 former till densamma. Tab. 922 i Fl. Dan. , som i Decan- 

 dolles prodr. hitfores, horer obestridligen till sjelfva huf- 



