355 



na upfora de batla ytterlighefer, hvaruncler denna poly- 

 morpha art framtrader, da man sora hufvudform betraktar 

 den allmannaste och ungefar midt imellan bada liggande. 

 Dessa former aro : 



ft. laxa: caudieulis magis elongatis , rosulis folio rum 

 laxioribus, foliis majoribus longiu.s petiolatis, caul i bus 

 elatis plus quani spitbamaeis, petalis albidis latioribus. 

 S. c<ESp. jj. laxa Koch Syn. p. 274. S. palmetto, 

 Smith. Brit. p. 456. S. cfesp. pf. palmata Htn Sk. Fl. 

 ed. 3. p. 101. Horn. PI. 1. 477. - - Svensk Bot. t. 731. 

 f. 2. -- Fl. D. t. 71 (huic proxiine accedens). 



y. compacta: caudiculis brevibus rosulis foliorum valde 

 compactis, foliis dense imbricatis breve petiolatis, cau- 

 libus pollicaribus , petalis lutescentibus angustioribus- 

 - S. casp. a- compacta Kocli Syn. p. 274. S. yri'm- 

 landica L. Gunn. ISorv. 689. t. 7. f. 1. -- S. ccesp. p. 

 yronl Ketz. Prodr. ed..2. p. 103. Wahl. Lapp. 220 /I 

 Horn. PI. 1. p. 477. -- Svensk Bot. t. 731 f. 3. 



I allma'nbet tycktes det forballandet ega ruin , att ju 

 hoptr^ingdare och mindre hela vexten var, desto mera gula 

 voro blommorna^ da vexten torkas gulnar blommorna all- 

 tid. Den mindre form en bade likval afven alltid kronblad , 

 soin i spetsen voro afrundadt-trubbiga och stundom foga 

 smalare an pa den storre ; afvensom jag aldrig fonnarkte 

 att bladflikarne bos nagondera formcMi andades ined nagon 

 spets eller mucro. Ofta hade bladflikarne en liten foga 

 markbar fara, hvilka alia sedan, der bladet ofvergick till 

 bladskaft , forenades till en en da ; men fran S. cxarata sy- 

 nes dock den nordiska arten vara val skiljd. 



Sax if ray a controversa Sternb. Sturm Deutsch. Fl. h. 

 33. 31. K. Deutschl. Fl. 3. 162. Koch Syn. 276. $. 

 petraa Gunn. JVorv. 427. t. 9. f. 1-3. Fl. D. t. 68. 

 Wahl. Lapp. 219. Horn. PI. 1. 476. S. tridaclylitcs 0. 



