112 



som er fuldkommen uafhaengig af, om Rummet i0vrigt er 

 fyldt med Luft eller er fuldkommen lufttomt. Er et Rum 

 saa fyldt med Vanddamp, som det kan vaere ved den i 

 Rummet herskende Temperatur, og der indtraeder en Af- 

 kj0ling, vil der altsaa efter Afkjelingen va3re mere Vanddamp, 

 end den forringede Temperatur tillader. Dette Damp- 

 overskud vender da tilbage til den draabeflydende Tilstand, 

 det samler sig f0rst i utallige Smaablaerer, som, saalaenge 

 de ere smaa og lette nok dertil, holde sig svaevende og 

 danne Skyer eller Taage, men som, naar de blive for tunge, 

 falde ned som Regn. Af slige Skydannelser se vi ikke 

 det mindste Spor paa Maanen; dens Skive skinner altid 

 lige klar, de forskjellige Pletter, som man alt med blotte 

 0jne, men da isaer ved Kikkertens Hjaelp, opdager paa den, 

 staae stedse ufordunklede af noget Skysl0r. Og dog kan 

 der ikke vaere nogen Tvivl om, at der maatte vise sig 

 Skyer paa Maanen, hvis der var Vand; den betydelige 

 Varmemaengde Maanen modtager fra Solen i den lange 

 Maanedag, der omfatter hele fjorten af vore D0gn, maatte 

 n0dvendig jage betydelige Dampmasser op fra Maane- 

 havenes Overflade; og disse maatte, naar de kom op i 

 de h0jere Regioner, afkj01es og danne Skyer. Maanen 

 har altsaa ligesaalidt Vand som Luft. 



Et Blik paa den Rolle Xuften og Vandet spille her 

 paa Jorden vil bedst give os et Begreb om, hvorledes For- 

 holdene ere paa Maanen, der mangier begge Dele. Alt 

 levende fra Mennesket til det laveste Dyr, fra den tropiske 

 Plante med det farverigeste Blomsterflor til Mosset, der 

 kommer frem paa de n0gne Klipper, fordrer for at kunne 

 leve baade Luft og Vand i st0rre eller mindre Maengde; 

 mangier det ene eller det andet fuldstaendig, udslukkes alt 

 Liv. Det er da en Selvfelge, at der paa Maanen ikke kan 



