109 



Hvis man vil besvare det Spergsmaal, om der paa 

 Maanen kan fmdes levende Vaesner, som i nogen Maade 

 ligne Jordens Organismer, bliver det nedvendigt at efter- 

 forske, om der paa Maanen fmdes de absolut nodvendige 

 Betingelser for et Plante- eller Dyreliv, og da naermest, 

 om Maanen er omgiven med et Lufthav som vor 

 Atmospbaere, og om der fmdes Vand. Det farste af 

 disse Spergsmaal maa synes vanskeligt at besvare ; vi kunne 

 jo ikke engang se den Luft, som omgiver Jorden; hvor- 

 ledes da faae 0ie paa den, der omhyller Maanen? Og dog 

 kunde vi vel udfinde en eller anden Virkning, som et 

 Lufthav nedvendigvis jnaatte frembringe, og deraf slutte 

 til dets Tilvaerelse eller Mangel; en saadan Virkning er 

 Lysets Brydning i Atmosphaeren. Lyset udgaaer, som be- 

 kjendt, fra ethvert lysende Legeme efter rette Linier og 

 afviger ikke fra sin Retning, saalaenge det bevaeger sig frem 

 igjennem et Stof, der belt igjennem er ensartet. Treeffer 

 det derimod et Stof af anden Beskaffenhed end det, hvor- 

 igjennem det tidligere bar bevaeget sig, saa vil en Del af 

 Lysstraalerne kastes tilbage paa Graendsen imellem de to 

 Stoffer, ligesom Bolden fra en Vaeg, medens de 0vrige 

 gaae videre, men brydes, d. v. s. b0jes ud af deresVej. 



Til al oplyse ovenstaaeride Fremstilling Ijener et meget simpeU 

 Forsog, nemlig at laagge en Mont eller en anden blank Gjenstand paa 

 Bunden af et Fad og derpaa skyde dette fra sig, indtil dets Rand fuld- 

 stndig skjuler Monten for Ojet; heldes der da Vand i Fadet, vil Men- 

 ten igjen blive synlig. Forestiller nemlig M Randen af Monten, ville 



de fra denne udgaaende 

 Lysstraaler , sora netop 

 strejfe Fadets Rand, saa- 

 lasnge Fadet er lomt, gaae 

 i Retningen MN, altsaa 

 ovenover Ojet, naar dette 

 befinder sig i 0. Ojet vil 



