104 



medens alter andre felge med disse sterre Planeter, idet 

 de beskrive Kredse omkring dem. Videbegjerligheden er 

 nu isaer rettet paa Beskaffenheden af disse Kloder; man 

 vil have Besked om, hvorledes der ser ud paa dem, om 

 de ligne Jorden i et og andet, om der er Planter og Dyr, 

 men isaer om der er Mennesker eller lignende Vaesner. 

 Desv33rre er det kun faa af disse Sporgsmaal, paa hvilke 

 Videnskaben er istand til at give et fyldestgj0rende Svar. 

 Det vigtigste af hvad man ved i denne Retning, er det 

 de felgende Blades Opgave at fremstille. 



Naesten alle de Oplysninger, vi skulle have om Natur- 

 forholdene paa Himmellegemerne , maae vi hente igjen- 

 nem 0jet ved Kikkertens Hjaelp; ingen Lyd, selv ikke 

 den staerkeste, vilde vaere istand til at traenge til vore 0ren 

 igjennem det lufttomme Verdensrum. Men 0jets Seevne 

 er begraendset. For at kunne ses tydelig maa enhver 

 Gjenstand have en Sterrelse, som ikke er altfor ringe i 

 Sammenligning med dens Afstand, dens Synsvinkel maa 

 ikke vaere for lille. Maanens Afstand fra Jorden er funden at 

 vaere 51800 Mile; selv om vi anvendte en Kikkert, der 

 forsterrede 1000 Gange, vilde dog Gjenstandene paaMaanen 

 ligge for os, som om vi med blotte 0jne saae paa dem i 

 en Afstand af omtrent 50 Mile. Antage vi nu, at kolossale 

 Bygninger af Starrelse som Peterskirken eller de aegyptiske 

 Pyramider eller Byer som London vilde vise sig for os, 

 saa vilde det dog kun vaere et saa lille Billede, vi fik af 

 dem, at vi ikke vilde faae mindste Begreb om, hvad det 

 var vi saae. For at en Gjenstand paa Maanen skal kunne 

 skjelnes bestemt, maa den have en Udstraekning af 5000 

 Fod, og vi maae derfor opgive Haabet om at gjere naer- 

 mere Bekjendtskab med vore Venner hinsides Lufthavet, 



