132 



for Ebbe og Flod for et givet Sted. Grundlaget for denne 

 Theori er i Korthed felgende. 



Da den Tiltraekning, et Himmellegeme ifelge Newtons 

 Tyngdelov udover paa et andet, bliver mindre jo sterre 

 Afstanden mellem dem er, saa vil Maanen ikke blot til- 

 traekke Jorden, tvinge den noget ud af dens Vei omkring 

 Solen, forat lade den beskrive en Bane omkring Jordens 

 og Maanens faelles Tyngdepunkt, men den vil tiltraekke de 

 forskjellige Dele af Jorden med ulige Styrke ; de naermest- 

 liggende Dele af Jorden, der kun ere i en Afstand af 59 

 Jordradier fra Maanen, ville tiltraekkes staerkere end Jor- 

 dens Midtpunkt, der er 60 Jordradier borte, og dette atter 

 staerkere end de fjerneste Dele paa den modsatte Side af 

 Jorden, der ere 61 Jordradier fra Maanen. Antage vi, til 

 lettere Oversigt, Jorden aldeles bedaekket af Vand, der som 

 et flydencle Stof letfeier sig efter de paa forskjellige Punkter 

 virkende ulige Kraefter, saa ville dets ved Maanen naermeste 

 Dele tiltraekkes staerkere af denne og naerme sig mere til 

 den end den fjernere Jordkjaerne, og denne vil atter naerme 

 sig mere til Maanen end de endnu fjernere Dele af Vand- 

 fladen ; eller Maanen vil haeve Vandet lige under sig op , 

 og lade det paa den modsatte Side af Jorden vige laengere 

 bort fra denne, og den derved dannede Flod vil paa to mod- 

 satte Sider af Jorden som to maegtige Flodb01ger folge 

 Maanen paa dens daglige Gang omkring Jorden i henved 

 25 Timer, medens der paa de to andre mellemliggende 

 Sider af Jorden fremkommer Ebbe ved Vandets Hen- 

 str0mning til Flodb01gerne. Uafhaengig af denne ved Maa- 

 nen frembragte Bevsegelse dannes paa samme Maade en 

 aldeles lignende Afvexling af Ebbe og Flod ved Solens 

 Tiltraekning; kun er denne Virkning mindre end hiin, ikke 

 fordi den Tiltreekning , Solen udever paa Jorden, er mindre 



