120 



Orkener maae vaere kjendelige ligeoverfor Egne med en 

 frodig Vegetation og ligeoverfor de heje Bjergkjeder og 

 Polarlandene med deres evige Is og Sne. Den store 

 Forskjel imellem Vinter og Sommer maa vise sig ved de 

 Landes forskjellige Udseende, der ligge Isengere borte fra 

 ^Ekvator ; selv de store atmosphaeriske Forandringer, hvor- 

 ved betydelige Dele af Jorden ofte indhylles i tykke Sky- 

 lag, maae nedvendigvis ogsaa kunne iagttages. For en 

 lagttager paa Maanen frembyder Jorden altsaa en rig Af- 

 vexling af Phaenomener , der imidlertid for en stor Del 

 maae vaere uforklarlige for den muligvis existerende taen- 

 kende Maanebeboer , da ban mangier Analogier dertil paa 

 sin Klode. Om Menneskene og deres Vaerker vil ban intet 

 kunne vide, de ere naesten forsvindende i slige Afstande, 

 eller vise sig saa smaa, at de ikke kunne skjelnes. 



I en tidligere Afhandling i dette Tidsskrift (Iste Bind 

 Pag. 136 o. f.) er det vist, at ethv-ert Legeme , altsaa og- 

 saa enhver Verdensklode, ud0ver en Tiltrsekning paa andre 

 Legemer, som voxer med dens Masse. Maanen ud0ver 

 naturligvis ogsaa denne Tiltraekning , dels paa de andre 

 Himmellegemer , dels paa alt, hvad der befinder sig paa 

 dens Overflade. Tiltraekning en paa de andre Kloder ville 

 vi her ikke naermere omtale, men kun naevne, atEbben og 

 Floden i vore Have ere en F01ge deraf. Da Maanen bar 

 en betydelig mindre Masse end Jorden, medens Overfla- 

 dens Afstand fra dens JYIidtpimkt forholdsvis ikke er saa 

 lille, er Tyngden paa Maanens Overflade kun omtrent en 

 Femtedel af Tyngden paa Jordens Overflade , saaledes at 

 den, der her paa Jorden kan baere en Byrde af 10 Lpd., 

 vilde paa Maanen kunne baere 54 Lpd., og at et Fald paa 

 Maanen fra en H0jde af 54 Alen ikke vilde vaere farligere 

 end et Fald her paa Jorden fra en H0jde af 10 Alen. Til 



