127 



haeve sig smaa Vandbjerge over Vandfladen. Luftstrem- 

 men trykker nemlig paa Vandet; dette giver, let bevaege- 

 ligt, efter forTrykket og s0ger at undvige det; nedad kan 

 Vandet ikke undvige, det bar kun den Udvei at haeve sig 

 op omkring det af Luften trykkede Sted. Trykket ved- 

 bliver og driver bestandig flere Vanddele samme Vei, ind- 

 til deres samlede Vaegt bliver saa stor, at de ved Tyng- 

 den drages staerkere nedad, end Lufttrykket tvinger dem 

 opad; da synke de tilbage i deres forrige Stilling, og Vin- 

 den begynder derefter paany at haeve en anden Vandmasse 

 i Veiret, indtil dennes Vaegt ligeledes overstiger Lufttrykket, 

 og den falder tilbage. Denne bestandige Afvexling af op- 

 stigende og tilbagefaldende Vanddele er det, som frem- 

 bringer den tilsyrieladende fremadskridende Belgebevaegelse. 

 Tilsyneladende: thi de Vanddele, som danne Belgerne, 

 skride i Virkeligheden ikke fremad, men bevaege sig kun 

 op og ned, saedvanlig i en krumlinet Bane, der ferer dem 

 tilbage omtrent til det samme Punkt, hvorfra de gik ud. 

 Omhyggelige Undersegelser angaaende Belgedannelsen, som 

 navnlig ere anstillede af Professorerne Weber, have sat 

 dette udenfor al Tvivl, og flere simple lagttagelser kunne 

 overbevise Enhver om,- at Vandet ved B01gebevaegelsen 

 ligesaalidt skrider fremad, som Kornmarkens Ax, hvis 

 belgeformige Bevaegelse vilde frembringe samme Skuffelse som 

 Vandets, hvis vi ikke tydeligt saae dem blive paa deres Plads. 

 Saaledes forudsaetter de Safarendes bekjendte Anvendelse af 

 Loglinien, at dennes udkastedeBraet bliver liggende paa samme 

 Sted som et fast tidgangspunkt, hvorfra den af Skibet i en 

 vis Tid tilbagelagte Vei kan maales ved den i samme Tid 

 udlebne Deel af Loglinien. Man seer ogsaa tydeligt Bel- 

 gerne gaae hen under Logbraettet, der snart er paa Top- 

 pen af et Belgebjerg, snart nede i en Belgedal ; thi B01ge- 



