66 



Forhold, men en ligefrem Modsaetning dertil. JMedens 

 nemlig Varmen i Jorden tiltager regelmaessig , jo dybere 

 man traenger ned i den, aftager Varmen i Havet uregel- 

 maessig fra Overfladen nedad, ferst hurtigere, derpaa lang- 

 sommere, indtil den naaer en Varmegrad, hvorved den 

 synes at blive staaende uforanderlig , og som overall er 

 saa near ved Vandets Frysepunkt, at der i Havets Dybder 

 synes at herske den samme bestandige Vinter, som i de 

 haieste Bjergregioner paa Fastlandet, kun uden deres Snee 

 og lis. I Tropehavene , hvis Overflade aldrig bar mindre 

 end 25 Graders Varme, synker denne, 6000 Fod under 

 Overfladen (den sterste Dybde, hvori man overboved liar 

 kunnet anstille Yarmeiagttagelser), ned til -}- 3, og i den 

 tempererede Zone synker Temperaturen allerede i mindre 

 Dybder ned til + 2^ eller 3. Den laveste Temperatur, 

 man overhoved bar iagttaget i Havet, er -f- 2f (i Polar- 

 havet). En lignende Aftagen af Temperaturen i Dybden 

 finder Sted i alle Vande, i Indseer ligesaavel som i Havet, 

 og er for st0rste Delen begrundet i den almindelige Egen- 

 skab, som Vandet bar tilfselles med alle Legemer, at sam- 

 mentraekkes og blive vaegtfuldere ved Afkjeling, saa at det 

 koldeste Vand maa synke dybest ned, fordi det er det 

 tungeste. Men det ferske Vand bar den overordenlig 

 vigtige Eiendommelighed, at dets Sammentraekning kun 

 finder Sted, indtil dets Temperatur naaer ned til -j- 4, 

 hvor det bar den st0rste Taethed og Tyngde; over og 

 under denne Varmegrad er det lettere. Heraf f01ger, at i 

 alle Vandbaekkener, hvis Overflade i Aarets L0b nogensinde 

 bliver afkj01et til 4 eller derunder, vil der altid paa Bun- 

 den findes Vand af omtrent denne Varmegrad, der som 

 det tungeste ikke mere lader sig fortraenge af noget var- 



