62 



heden heller ikke i det store, frie Verdenshav overall erganske 

 den samme, er fornemlig en Falge deels af den forskjel- 

 lige Lufttemperatur, der frembringer forskjellig Fordunst- 

 ning, deels af Stremningernes Indflydelse. Det atlantiske 

 Hav liar mindre Saltholdighed i Naerheden af Europas og 

 Amerikas Kyster end laengere ude og synes i det Hele, 

 efterLenz's lagttagelser , at have mindre Saltholdighed end 

 det stille Hav. I begge Have fmdes en nordlig og sydlig 

 Linie for den st0rste Saltholdighed, hvilke ikke falde sam- 

 men med Linierne for den sterste Varme , saaledes som 

 man kunde troe, naar man ikke erindrede, at disse Linier 

 ligge i de vindstille Regioner, hvor Solvarmen ikke i h0i 

 Grad kan befordre Uddunstningen , da det over Yandet 

 hvilende Luftlag kun langsomt fornyes. I det stille Hav 

 fandt Lenz Maximum af Saltholdighed ved 22 nordl. og 

 17 sydl. Bredde og faae Grader Syd derfor laae Linien 

 for den mindste Saltholdighed. 



Det er ikke uden praktisk Nytte for Skibsfarten 

 at kjende de betydeligere Forskjelligheder i de for- 

 skjellige Haves Saltholdighed. Paa denne beroer nemlig 

 Vandets forskjellige Vaegtfylde, og jo vaegtfuldere Vandet 

 er, desto flere Seil kan man f. Ex. fare for at seile 

 under Vinden , desto mere Kraft maa et Dampskib 

 anvende for at arbeide sig igjennem, og desto mindre 

 dybt vil Skibet stikke i Vandet. Hvis man saaledes i en 

 af det meget salte Middeihavs vestlige Havne ladede et 

 Skib meget staerkt, saa at det netop der kunde baere sin 

 Ladning, saa vilde det med denne synke tilbunds i det 

 sorteHavs kun lidet saltholdige og derfor lette Vand. At 

 S0vandet paa Grund af sin Saltholdighed er udrikkeligt, er 

 bekjendt nok og let at forstaae. Men man skulde troe, 

 at det ved Destination maatte kunne befries fra alle de 



