59 



del, at Havets Farve skyldes deels den blaa Himmel, der 

 afspeiler sig i det, deels Havbunden der skinner igjennem 

 del ovenfor staaende Vand og giver dette en grenlig Farve- 

 tone. Hvor begge disse Aarsager virke, maa Havets Farve 

 vaere en af begge Farver sammensat Blanding; fjerner man 

 sig saalangt fra Kysten, at Dybden bliver meget betydelig, 

 saa bliver alene Gjenskinnet fra Himlen Aarsag til Havets 

 Farve, og denne naermer sig da efterhaanden mere og 

 mere til et reent Blaa. Saaledes er Vandet i Canalen 

 mellem Frankrig og England afgjort grenligt, paa nogle 

 Steder, hvor den hvide Kalkbund skinner stserkt igjennem, 

 endog ligefrem lysegrent; kommer man derfra ud i At- 

 lanterhavet, bliver Farven med tiltagende Dybde ikke blot 

 morkere, men afgjort blaalig, indtil den rene blaa Farve 

 endelig viser sig naar man kommer et godt Stykke hiin- 

 sides en Linie mellem Bretagne og Landsend, hvor Dyb- 

 den pludselig stiger fra 3 til 600 og derefter til 3000 Fod. 

 Vistnok finder man hos Mange, der beskrive deres Reiser 

 over Verdenshavet, at de kalde Havets Farve gran eller 

 blaaliggren ; men det beroer tel ofte paa en Skuffelse, der 

 let frembringes, naar Skibet hurtig gjennemskjoerer Vandet 

 og derved danner bvide Skumblaerer, der virke ligesom en 

 Ivstarvet Grund. Det er ifelge den her antagne Forklaring 

 let forstaaeligt , at Middeihavet er mere blaat end Nord- 

 soen, fordi Himlen der har en merkere blaa Farve, end 

 her i Norden. Det Samme gjrelder om Verdenshavets til- 

 tagende marke Blaa i Naerheden af jEqvator. Havfarvens 

 directe Afhaengighed af Hhnlens Blaa erkjendes ievrigt 

 bedst, naar tatte Skyer formorke Himlen; Havet bliver da 

 vol aldrig saa graat som Skyerne, men det faaer en mark, 

 graablaa Tone, der i sine Nuancer ganske retter sig efter 

 Skyernes lysere eller merkere Farve. Naar Regnen falder 



