48 



Man vil ved neie at laegge Mserke til sig selv opdage, at 

 vi alle ofte lade os lede af Instinktet. Naar man saaledes 

 0jeblikkeligt traekker Haanden til sig, fordi man uforvarende 

 har braendt sig paa en heed Kakkelovn, eller naar man 

 om Natten under S0vnen tildaekker de ved en tilfaeldig 

 Blottelse for Kulden udsatte Lemmer, saa handler man 

 heri ikke efter Beregning eller Indsigt, thi Bevidstheden 

 faaer i ingen af Tilfaeldene Lejlighed til at virke , ja 

 vi ane end ikke om Morgenen, at vi om Natten have vaeret 

 fornuftige nok til at sv0be os bedre ind mod Kulden, men 

 vi handle heri af Instinkt, af den samme Drift, der lader 

 ^Ellingen s0ge til sit Element, Gadekjaeret , trods H0nse- 

 moderens advarende Skrig. Ingen vil kunne forklare Nyt- 

 ten af at skrige af Smerte eller at graede af Sorg, disse 

 Handlinger skee altsaa uvilkaarligen , uden Indflydelse af 

 Indsigt eller Villie, ja det er neppe muligt fuldstaendigen 

 at efterligne dem uden den tilsvarende indre Grund, og 

 de til Grund for dem liggende Sindsstemnninger ere 

 faelles for Mennesker og Dyr, ja tildeels eens for begge, 

 thi den kloge paa sin Herre opmaerksomme Hund kan af 

 dennes s0rgmodige eller vrede Udseende slutte sig til bans 

 Sindsstemning og indrette sin Handlen derefter. 



Klarest vil imidlertid Instinktets Herred0mme over 

 Menneskets Handlen fremgaae, naar man ikke alene hol- 

 der sig til det civiliserede Menneske, men udvider sin Be- 

 tragtning til det vilde i Naturtilstanden endnu levende 

 Menneske, thi man vil da med Forbavselse opdage, hvor 

 vigtig en Rolle Instinktet her spiller. Det er saaledes en 

 i denne Henseende yderst vigtig og maerkelig Opdagelse, 

 at de Steenoldsager, der flndes i Gravh0je hos os, ikke 

 blot i Stof og Udseende, men tildeels i Form og Maengde 

 aldeles svare til de Redskaber, der endnu bruges af de 



