47 



kunne have anden Destemmelse end at tjene Mennesket 

 og vaere ham underdanig, paa hvad iMaade han end 0nsker 

 at bruge og behandle dem. Kunde del lykkes at skaffe 

 den Laere, at der kun er en Gradsforskjel imellem Menne- 

 sker og Dyr , nogen Indgang, vilde visseligen dette aande- 

 lige Hovmod og denne Selvfelelse tabe sig noget, men 

 Menneskeheden vilde dog vinde derved, thi den vilde laere 

 at betragte Dyret med Agtelse og Kjaerlighed. Ved at op- 

 stille og fastholde den Saetning, at Mennesket handler af 

 t'ri Villie, men Dyret kun af Instinkt, overvurderer man 

 imidlertid i hoj Grad den Me Yillies Omraade. Det er 

 saaledes ganske vist, at vi paa ingenMaade kunne sige at 

 have ,,villet" alle vore Handlinger, thi kun den Handling 

 kan kaldes villet, der er fremgaaet af en klar bevidst Be- 

 slutning, og en kun meget kort Eftertaenkning vil godt- 

 gj0re, at mangfolge Handlinger ikke have noget med Ind- 

 sigt eller Villie at gjere. Naar saaledes det nyfodte Barn 

 griber for sig ved Faldet eller gj0r pattende Bevaegelser 

 med Munden, inden det endnu bar erfaret Virkningen af 

 nogen af Delene, saa vil man ikke kunne forklare disse 

 Handlinger som udgaaede af Erfaring eller endnu mindre 

 af Indsigt, men man maa indromme, at de ere Uesultater 

 af en naturlig Drift, som ubevidst leder Barnet til at udeve 

 Handlinger, der tjene til at vedligeholde eller bevare dels 

 Existents, eller med aritire Ord af Instinktet. Bern have 

 alle Mennesker vaeret, og derfor have idetmindste alle 

 Mennesker staaet under Instinktet; thi ingen Fader eller 

 Moder vil indromme, at deres spaede Barn er et Dyr. 



Instinktet raader imidlertid ikke alene over det spaede 

 Barn; det udstraekker sin maegtige og heldbringende Ind- 

 llydelse ogsaa til den Voxne, og ved ret at gjere sig dette 

 klart vil man kunne haeve sig til en Theori for Instinktet. 



